Réžia:
Elliott NugentKamera:
Charles LangHudba:
Ernst TochHrajú:
Bob Hope, Paulette Goddard, John Beal, Douglass Montgomery, Gale Sondergaard, Elizabeth Patterson, George Zucco, John Wray, George Regas, Milton Kibbee (viac)Obsahy(1)
Od smrti milionára Cyrusa Normana uplynulo 10 rokov. Jeho splnomocnenec Cosby (George Zucco) zvolal šiestich pozostalých do Cyrusovho sídla v New Orleans, aby si vypočuli poslednú vôľu zosnulého. Na sklamanie ostatných je Joyce (Paulette Goddard) jedinou dedičkou, no kvôli príznakom šialenstva v rodine bol napísaný aj druhý závet v prípade, ak šialenstvu podľahne aj Joyce. To pre ňu znamená nebezpečenstvo. Náhle sa objaví Cyrusova slúžka pani Lu (Gale Sondergaard) a oznámi im, že duchovia jej povedali o jednom úmrtí cez nadchádzajúcu noc. Následne ich varuje Hendrick (John Wray), strážca z neďalekého väzenia, že utiekol vraždiaci maniak zvaný "Mačka". Pre Cyrusových pozostalých to všetko znamená noc plnú vrážd, záhad a intríg... (matriosa)
(viac)Recenzie (11)
Mysteriózní snímek s lehkým humorem tak trochu připomene Fantoma Morrisvillu. Maskovaný vrah, tajné chodby, odlehlé místo uprostřed bažin s aligátory, noc a smrt obcházející starý dům. Už úvodní záběry jsou pěkně strašidelné - džungle a chátrající dům obklopený nízkou mlhou vznášející se lehce nad vodou. Když se půvabná Joyce stane dědičkou, je jisté, že jí vrah půjde po krku. A pak je tu ukrytý poklad v podobě náhrdelníku, o nějž je rovněž zájem. A hospodyně Lu s černou kočkou klidu ostatním rozhodně nepřidá. Postavy neustále pobíhají po domě, ujišťují se, že je vše v pořádku, do toho přijde zpráva o tom, že z nedalekého blázince utekl vrah, a o zábavu je postaráno. Pěkná kamera, přiměřená stopáž a krásná P. Goddardová. ()
7/10 Fajn mysteriózna komédia s klasickým námetom o dedičstve a skupine osôb uzavretých v strašidelnom dome, kde vyčíňa vrah. Má to rozkošne gýčovú hororovú hudbu, dobré kulisy i nasvietenie, Bob Hope dáva fajn hlášky a Paulette Goddard je v záverečnej tretine v tých priehľadných šatách neodolateľná. ()
Podobné filmy mě nikdy moc nebraly, myslím tím kombinace hororu a komedie. Je velmi těžké vybalancovat napětí a humor a ne vždy se to povede. Tady to taky nedopadlo nijak slavně. Na horor to bylo málo děsivé a napínavé a na komedii málo vtipné. Pravda, spíše mi nesedl druh humoru. Ten jde povětšinou jen za hlavní mužskou postavou, která mi navíc byla protivná. Zpětně se už nedivím, že mě neuhranul ani Fantom Morrisvillu, který si bere právě podobné snímky na paškál a paroduje je. Nakonec uznám, že Fantom byl lepší a pobavil mě víc. Kočka s kanárkem dostanou jen slabé tři hvězdy. ()
Musím říct, že kdybych napřed neviděla původní němý film z roku 1927, asi bych své hodnocení o hvězdu zvýšila. Njn, vše má své pro i proti. Když už totiž víte, jak to celý dopadne, v podstatě jen sledujete zpracování. Ale musím uznat, že i když to spíše působí jako obyčejná detektivka, která má v sobě i nějaké dobrodružné prvky (budete dokonce hledat poklad), těch závěrečných pár minut bylo docela napínavých a možná bych se i trochu bála. :-) Pokud bych měla dál srovnávat s verzí původní, kde se samozřejmě dialogy objevují v samostatném obrazu mezi scénami, tak toto je tak ukecený, že jsem někdy ani nestíhala sledovat, co se děje kolem a jen zběsile četla titulky. Co se vtipných scén týká, jak už tu zmínilo pár uživatelů, všechnu pozornost na sebe strhnul Wally. Ale mně to vesměs nějak nevadilo. Jinak teda nevím, jestli existuje krom Cicily ještě někdo, koho by utišilo ječení strčením prstu pod nos. Mohu jen říct, že když ječím já, doporučuju se ke mně vůbec nepřibližovat a už vůbec ne mi něco strkat pod nos či blízko úst. Mohlo by to mého tišitele dost bolet. :-) A když se zaměřím na hlavní hrdinku – první dámu – mladou, krásnou a okouzlující - obávám se, že ji zaštítila nepřístupná a tajemná Miss Lu. Tak vypadá správná číča a ne nějaký vraždící maniak. A když už jsem u těch koček: Nemlaťte prosím do okna židlí, když vás něco vyděsí, ona není Kočka jako kočka. ()
Skúste si predstaviť, že by ste urobili jeden, úplne primitívny test, spočívajúci v tom, že by ste do spoločnej klietky umiestnili mačku s kanárikom, keď by ste následne s „upreným” pohľadom sledovali, čo sa bude teraz diať ? Viem, že je to amorálny príklad, ale i napriek tomu sa bezprostredne týka niekoľkých postáv, ktoré sa zídu v odľahlom dome. Jedná sa o dedičské konanie (dali si na čase extra dobre záležať, lebo až po 10. rokoch sa uskutočňuje) už po nebožtíkovi (zazobanom) Cyrusovi Normanovi, kde si každý z potencionálnych dedičov chce ukrojiť čo najväčší kus z koláča, no n-i-e-k-t-o je tak moc chamtivý, že si nechce pripustiť pôvodný písomný testament, v ktorom všetko zanecháva ultra nádhernej, sexy a šarmantnej Joyce, ktorá jediná nesie priezvisko Norman. Noc bude ešte veľmi dlhá, že je dosť pravdepodobné, ako prazvláštne sa budú odvíjať hodiny do nasledujúceho rána, ktoré rozlúskne veľkú záhadu, čo i mňa celkom prekvapila, ale spoilerovať ani neuvažujem. _Na jednotlivé otázky vám dajú odpovede divadelní scenáristi, ktorí pod taktovkou režiséra Nugenta, či bravúrneho d.p. Charlesa Langa (perfekcionisticky nasnímaný film, aký som už dlho nevidel, sledovať tie uhly kamery, znamená byť extra potešeným jedincom, čo miluje Classic Hollywood), rozohrávajú fascinujúcu filmovú hru, kde som pozoroval moju obľúbenkyňu Paulette Goddard, ktorá sa rada bála, rovnako ako Bob Hope, ktorý atypicky vyčnieval zo svojho typického JA, lebo inak by nemohol byť matadorom v moderovaní Oscarov. Všetci sa akosi prehrávali, čiže preto som znížil hodnotenie, ale aj tak som neprišiel na to, ako sa udalosti v skutočnosti majú, a to je len v prospech samotnej veci. Väčšinou budete spokojní s týmto konverzačným a mysterióznym, komediálnym filmom, ktorý zaujímavo kombinuje obidva žánre... ()
Reklama