Réžia:
Sandra NettelbeckScenár:
Sandra NettelbeckKamera:
Michael BertlHrajú:
Ashley Judd, Goran Višnjič, Lauren Lee Smith, Alexia Fast, Alberta Watson, Leah Cairns, David Hewlett, David Nykl, Chelah Horsdal, Ali Liebert, Sunita Prasad (viac)Obsahy(1)
Zdá sa, že Helen má v živote všetko - priateľov, pozorného druhého manžela Davida (Goran Visnjic), veselú dospievajúcu dcéru, hudobný talent a prestížne miesto profesorky na univerzite. Potom sa však niečo pokazí a úspešná žena sa psychicky zrúti. Okolie netuší, čo sa stalo. Podvádza ju manžel, má smrteľnú chorobu, prenasleduje ju minulosť? Po hospitalizácii si Helen vytvára puto k inej pacientke, Mathilde, ktorá má podobné problémy. Dievča bolo jej študentkou a stojí na okraji temnej priepasti. Môže jej Helen pomôcť s problémom, o ktorom Mathilde nechce hovoriť? (TV JOJ)
(viac)Videá (1)
Recenzie (97)
Harmonie scénáře o vážných věcech a odpovídající filmařiny, která na cestě za osobitým výrazem nezapomíná na téma. Přitom nejde jen o obvyklou snahu, ale o vyspělé dovednosti v práci s vizuální stránkou, která spolu s hudbou vytváří souznějící rovinu k ne zcela tradičnímu vyprávění s neokázalými hereckými výkony. Film jako dělaný pro festivaly. 3-4* ()
Každý život je svojí podstatou manio-depresivní. Myslím, že maniodepresivitu lze vidět i v životě zvířat a do konce i rostlin. Nedovedu rozpoznat, zda se u Heleny jednalo o bipolární nebo monopolární depresi. Nejspíš to druhé. Určitě na filmu spolupracoval poradenský štáb lékařů a psychiatrů a jednotlivé projevy nemoci ve filmu byly pečlivě konzultovány. Nicméně nemám k režisérce, Sandře Nettelbeckové, potřebnou důvěru. Nemám ji v otázce vedení herců (přehrávání či nedohrávání?), dialogů, volbě prostředí (i já bych se v něm zbláznil), ani hudbě, kterou považuji za vyloženě nepatřičnou. Ještě mám v dobré paměti film Frédérica Dumonta " Un ange à la mer", který mě v nejistotě nenechal. Zde mi pořád něco říkalo, že by stačilo se obléct do montérek a vyjet s kolečkem na zahradu nebo si tam alespoň sednout na slunce. Pozn. 1: Mnohem více reflexe na toto téma - než dvě hodiny dívání se na očividně zdravou ženu, která "to jen hraje" - je v písních, ať lidových nebo rockových: ve "Wish you were here" (Waters, Gilmour) stačí jen jednotlivé expresvní "výkřiky" (tell blue skies from pain, swimm in the fish bowl, cold comfort, leading role in the cage,...), Jimi Hendrix vyjadřuje své "Manic depression is a frustrating mess" lépe než slovy hrou na kytaru. Pozn. 2: Není asi náhodou, že mojí nejváženější spisovatelkou je Virginie Wollfová, a také Ingeborg Bachmannová a Sylvia Plathová. Více v jejich díle než v jejich osudu je patrné, co se s nimi právě děje. Psát jako VW nelze "beztrestně". Dvacet dní před smrtí si v deníku naordinovala správnou terapii "Occupation is essential. And now with some pleasure I find that it’s seven; and must cook dinner. - Důležité je stále něco dělat. A s jistým uspokojením ztjišťuji, že už je sedm a musím jít vařit večeři." To by ovšem nesměla právě psát "Pointz Hall" (později přejmenované na "Mezi akty" - nejodvážnější dílo světové literatury. O něco dříve se ptá (2.10.1940): "Ought I not to look at the sunset rather than write this? - Neměla bych se radějí dívat na západ slunce, než psát tohle:" Pozn. 3: Ještě jeden člověk přichází do tohoto společenství: Georg Trakl. Říká se (Ernst Jünger), že válka zoceluje. Alespoň pro Trakla a VW (viz z celý zápis ze dne 2.10.1940) to zřejmě neplatí. Pozn. 4: Můj komentář je jen doplněk ke komentáři Faidra****. ()
Silný, emocionálně zdrcující filmový zážitek, který se mě dotkl na nejcitlivějším místě a tím je lidská psychika. Deprese? Nemoc, kterou většina lidí nedokáže a vlastně ani nechce pochopit. Ovšem lhal bych, kdybych řekl, že to není pochopitelné. Jsem potěšen z účasti Ashley Judd, která ve své roli excelovala a její emocionální výbuchy byly naprosto přirozené, stejně tak Lauren Lee Smithové, která to dovedla do naprosté dokonalosti. Když k tomu přidáte „ukolébající“, přesně padnoucí hudbu a výbornou kameru, tak vám z toho vyjde jedno z nejpodmanivějších a nejvěrohodnějších dramat poslední doby. Škoda jen trošku lacinějšího konce. Za mě 95%. ()
Řekla bych, že se tento film snaží alespoň částečně zprostředkovat "normálním" lidem svět pacientů s klinickou depresí. Takže ty fyzické projevy nemoci si několikrát vynásobte (spíše i umocněte) a pak dostanete obraz toho, co se mohlo hlavní hrdince odehrávat v hlavě. Ve filmu je hodně přínosná pasáž - rozhovor Ashley Judd s Lauren Lee Smith na téma pěti rad od přátel jak se z deprese "vyléčit". Konec filmu považuji trochu za nešťastný, ale budiž. ()
Ano je to uvěřitelné, nepůsobí to umělohmotně ani vyumělkovaně ale prostě ne každý příběh se dá pojmout takhle, když ten samotný obsah není natolik řekněme poutavý aby se člověk nezačal nudit. Nechci tvrdit, že příběh není silný, protože tak to není. Jen to na mě působilo rozvlekle, bez spádu, všechno se pořád točilo dokola a dokola nic nikam neposouvalo. Jasně, že takhle nějak by třeba vypadala reálná situace, ale tady to pro mě (z divácké strany) nefungovalo prostě. Ale taky je pravda, že některé scény jsou vážně povedené a celková myšlenka je podle mě taky hodně vydařená. Tenhle film vám prostě ukáže jaké to je trpět záchvaty deprese, co všechno to může způsobit, co všechno se může stát. Líbily se mi prostřihy s Heleniným vyprávěním, líbili se mi taky herci a hudba.. Nechci nikoho od tohohle filmu odrazovat jen říkám, vybavte se trpělivostí a nečekejte zázraky.Za mě je hodnocení někde mezi dvěma a třemi hvězdičkami. ()
Galéria (18)
Fotka © Warner Bros Pictures Germany
![Helen - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/251/160251067_65bb2a.jpg)
Zaujímavosti (2)
- Při natáčení v nemocnici měla Ashley Judd záchvat slepého střeva a podstoupila neodkladný chirurgický zákrok. (Verka13)
- Původně měla Helen ztvárnit Gillian Anderson, ale odstoupila z natáčení kvůli nevyhovujícímu termínu. (Verka13)
Reklama