Réžia:
Jean-François RichetKamera:
Robert GantzHrajú:
Vincent Cassel, Cécile de France, Gérard Depardieu, Gilles Lellouche, Roy Dupuis, Elena Anaya, Florence Thomassin, Michel Duchaussoy, Myriam Boyer (viac)Obsahy(1)
Jacques Mesrine, největší francouzský gangster všech dob, byl ve své vlasti známější než jakákoliv celebrita. Jeho avantýry byly neskutečně lehkomyslné, neuvěřitelně drzé a jeho úmysly absolutně nepředvídatelné. Na každou novou „fušku“ se pomocí plastických operací a nejrůznějších masek měnil k nepoznání, a proto byl přezdíván „mužem tisíce tváří“. Národ ho uctíval, ženy ho zbožňovaly a pro stát byl nepřítelem číslo jedna. Jeho odvážné skutky, nesčetné útěky z vězení, milostné románky, nad nimiž zůstával rozum stát, jeho bájná dobrodružství, obrovský cynismus a výsměch policii, z toho všeho vznikl pro Francouze skutečný národní epos. Epos o člověku, který byl skutečným hrdinou nebo antihrdinou…
Filmy Veřejný nepřítel č. 1 a Veřejný nepřítel č. 1: Epilog (premiéra 1.1.2009) se natáčely souběžně celých devět měsíců, na třech kontinentech a s rozpočtem přes 80 miliónů Eur. Jedná se o nejdražší francouzskou produkci všech dob.
(Festival francouzského filmu)
Recenzie (539)
Já nejsem spokojen, po bombastické reklamě jde u mě o zklamání. ()
Film o nepriateľovi francúzskeho (a kanadského štátu) number 1 Jacquesovi Mesrinovi je drsnou výpoveďou o živote tohto odľuda. Jeho životný príbeh je skutočne výnimočný a má tak preplnenú dejovú líniu, ktorá by „vydala“ aj na štyri filmy. Mesrinovho stvárnenia sa nemohol uchopiť nikto iný ako najväčšia francúzska filmová hviezda súčasnosti Vincent Cassel, ktorý je v úlohe tohto nenávideného a zároveň milovaného drsňáka až mrazivo presvedčivý. SMRTEĽNÝ INŠTINKT je skutočne veľmi chutným predkrmom pred (dúfam) hlavným jedlom. Chuť trošku skazí možno až príliš razantné preskakovanie v dejovej línii, kedy sa divák ani nemá možnosť oboznámiť s motívom, ktorý vedie Mesrina k takýmto zverstvám. Z môjho pohľadu tak veľmi výrazne absentuje trochu zmysluplnejšie zobrazenie charakteru hlavnej postavy. Ako by tento snímok bol točený len pre Francúzov, ktorý sú s danou tématikou určite výborne oboznámení...ale zatiaľ to nechám bokom - na komplexnejšie hodnotenie sa dám až po zhliadnutí druhej časti... ()
Jean-François si nastavil latku pekelne vysoko, toto je jednoducho Francúzky Scarface!A keď tu všetci píšu, že Epilog je ešte lepší...nemôžem sa dočkať! ()
To co jsem shlédl, tak byl FRANCOUZSKÝ FILM. Ta kamera, ten střih, ta režie.. Proto miluji francouzské filmy. A výkon Vincenta Cassela byl prostě úžasný. Na druhou stranu musím říct, že Jacques Mesrine, tak jak ho tento snímek podává, byl podle mě normální magor. To co dělal, nebo lépe řečeno, jak to dělal, mi připadá z dnešního pohledu trochu dost hloupé. Ale jak je vidět, nějakou dobu mu to vycházelo a asi ho to očividně bavilo.. ()
Vinikající Cassel, film se pomalu rozjíždí, ale pak to stojí za to. Nic pro slabé nátury, hlavní hrdina se s nikým nepárá a je velmi nekompromisní. Rozhodně je to veřejný nepřítel č.1 :-) o tom nikdo nemusí pochybovat. ()
Neotřele a přitom uvěřitelně natočené, zábavné, ale přitom vážné. ()
Jen houšť a větší kapky takových filmů. Originalita, spád, děj, který vyžaduje divákovu pozornost, výborné obsazení a neamerické podání, které je u tohoto žánru zásadní, jelikož už jen to je známkou jistého puncu jiného přístupu k materiálu. Nejdříve jsem viděl druhý díl, ale to vůbec nebylo na škodu, protože je jasné, že takovýhle člověk, který štěstěnu pokouší pořád a dokola, nemůže skončit dobře :) ()
Ze začátku to vypadalo jako pokus o francouzského Kmotra, bohužel díky místy neúprosné zkratkovitosti a se to ne úplně povedlo. Každopádně solidní předehra k Epilogu. ()
Ani bych nečekal, že něco takového přijde zrovna z Francie. Charakter ani životopis skutečného Mesrina neznám, ale rád jsem se nechala nakrmit výborným old-schoolovým gangsterským opusem. A to platí pro dvojku. ()
Některé aspekty Mesrineovy chtivé existence se mi líbí. Existencí myslím, jak bytost vrůstá do kontextu ji určujících podmínek coby unikátní odpověď na něj, unikátní kombinace sklonů k reakci. Osoba je výpovědí o pobytu ve světě za ji determinujících podmínek i s ohledem na celkový řád, je svědectvím konfliktu mezi jejím bytím a bytím okolo, v kontrapozici k němuž dosahuje sebe sama identifikací svých zájmů a estetických nároků na spravedlnost. Z lecčeho může cynicky resignovat a redukovat svoje nároky na co nejefektivnější selekci, která by již netrpěla vnitřní náchylností k rozpornosti, jak se děje u osob bažících po majetku a ctižádostivých a zároveň respektujících nutnost jakési všem srozumitelné, legitimní proporce nerovného dělení finanční energie a moci. Spíše charismatický než obdivuhodný Mesrine je případem této vědomé seberedukce, jíž ale není cizí právě tak touha připadat si „lepší“. Když se rozohní v řeči u soudu nebo do záznamu o rozhovoru, zní povědomě, protože tyto polohy odporu zná film a samozřejmě jím ztvárňovaná skutečnost hojně. I nemohoucí snob z prvního dílu dostává tutéž odpověď. Únosce svůj požadavek na výkupné snadno opře o spravedlnost. Jeho oběť mu nemá co vyčítat a vlastně jen zhoršuje svou situaci, dává-li najevo rozčarování. Mesrine konsumuje luxusní vozy, přítelkyně, dekorace, všechno pohodlí, ale také etické placebo představy o své antikapitalističnosti. Například Fight Club/1999 si o poměrech myslí totéž, ale toto komfortní vědomí nespravedlnosti překračuje a útočí na systém v nitru samotného útočníka. Vykračuje z komfortní zóny vlastní výlučnosti a staví svůj zlozvyk být hlavně poslušným konsumentem do role nádoru určeného k likvidaci. Tyto příběhy tedy řeší kritiku systému opačně, Jacques cynicky. Není z dělníků ani z intelektuálů, je jakousi prastarou horninou muže jistého si svou biologickou hodnotou a rozhněvaného uspořádáním, které s biologií mu rovných zachází mrhavě. Jako by se středověký rytíř narodil do kapitalismu a třebaže má všechny předpoklady uspět konsensuálně, nesnese, že by respektu a štěstí dosahoval konsensuálně v meritokracii tak netransparentní, podezřelé a absurdní. Přitom Mesrine není právě „rytíř“, protože se nezdráhá vyhrožovat manželce pistolí. Zároveň nám předestřený příběh nenapovídá takřka ničím o důvodech k takovému vývoji v již vlastně hotového člověka na startu děje. Scénář je proto podivně nevyvážený a kompenzuje to přesvědčivým Casselem. Přiznám se, že je to pro mě trochu porno, dívat se, jak jedná s kapitalisty, aniž by sám byl opravdovým revolucionářem a chtěl pro sebe něco jiného než právě kapitalisté. Jedná s nimi úměrně tomu, že principem systému je rostoucí parazitní disproporce mezi kapitálem a prací. Krade a loupí, ale jen tam, kde už bylo nakradeno. Obírá banky a boháče a příběh předkládá toliko nepolitováníhodné zmetky. Jsou cíleně vybíráni a zabíráni nikoli při tvorbě hodnot, ale jen při jejich nepříčetné konsumaci, jako jsou nesmyslné residence, makety knih sugerujících vyšší kompetence (před otestováním reálné síly odrazující gesta, podnikaná ve snaze o bezpracný status, pozorovaná i v zoologii, třeba u ptáků, která bych pojmenoval jako „authority boost“) a samozřejmě námi všemi někdy vyhledávaná „zahálka“ požitkářského bytí pro sebe. Tvůrci si při psaní dialogů mohou být jistí, že válka proti soudobému statu quo zabere, protože co říká Mesrine, si tak nějak myslí skoro všichni. Jakýsi expert přes trh s nemovitostmi Ján Zibura nedávno (12/2019) poskytl serveru Ekonom rozhovor o vývoji tohoto produktu a jeho vnímání, jak je dáno rostoucí reálnou cenou. Zpovykaní ztrátoví novináři z Hospodářských novin budují fikci luxusu o stále širší paletě kdysi normálních jistot pracujícího občana, zatímco bydlí i jedí z cizí práce vykonané v ziskových podnicích jejich zaměstnavatelů, plníce politickou agendu právě takovými špinavými řečmi ve prospěch čím dál oprsklejšího kapitálu. Kdyby tak Češi, zlákaní fámou o mrtvém studentu Šmídovi ke svržení socialismu v Československu, věděli, že se bydlení ve vlastním promění v luxus a nájem si místo šestiny ze společných příjmů do třiceti let začne brát polovinu…, možná by spíš volali po komunismu padesátých let. Toto tvrzení opírám o dávno pozorovanou masovou oblibu loupeží ve filmech, kterou lze stopovat nejpozději od Bonnie and Clyde/1967. / Některé scény už působí technologicky pravěkým dojmem a loupeže bank i následné úniky jsou až neuvěřitelné. / Napřed jsem viděl originál a musím říct, že dubbing není uspokojivý, pokud jde o Casselovu celkovému projevu vlastní umanutost postavy. Ta je nejen vidět ve tváři, ale z originálního hlasu přímo zní, takže hlas herce spoluvytváří herecký výkon a doplňuje obsah vět nezaměnitelnou nesmlouvavostí. () (menej) (viac)
Byl jsem hluboce zklamán absolutní psychickou nevratností co do toho vložili. Ten člověk musel být hlupák a blázen. Jen tak vjet a snažit se prostřílet do věznice. Co mohu ocenit je jeho odvaha. Celkově ten film za moc nestál. Bylo vidět, že moc peněz se také podtrhlo v tom, že spoustu věcí natočili a též vyřadili. Nakonec to nestačili dát do jasně zřivé podoby, ale bylo to na přeskáčku a bez vysvětlení. Pro tento film nemám slitování. Čekal jsem, že to tak dopadne. A dopadlo. Ještě se podívám na epilog. Ten jsem bohužel v tom spěchu nestihl. ()
Výtečně odpuzující násilný, sebestředný a brutální Vincent Cassel. Nemůžu dát víc jak tři hvězdy filmu o tak odporném člověku, byť se schovává za kamarádství a spoustu frází o sytému. Natočeno velmi profesionálně, ale bez přesahu. ()
tak jsem trochu na rozpacích, něco tomu chybí a Vincent Cassel opravdu není pro mne charismatický herec - tři a půl. To Truands se mi líbili víc a potažmo i Benoit Magimel. ()
"Spravny muz si na zivot zaraba poctivou pracou. Drzi jeho rodinu pokope a ma pred nou rešpekt" Jacques Mesrine uz od malicka vie, ze poctivou pracou sa zivit nebude a rodina patri medzi poslednych, pred ktorymi by mal mat respekt. Cassel ma pekne rozohrial, a ja sa tesim na jeho finalne divadielko. ()
Brilatní gangsterská práce francouzských filmařů. Mesrine celý film balancuje na pomezí mezi hrdinou a antihrdinou, akce střídá akci, krev střídá krev, celé to umocňuje výborná kamera a já se ani jednou za celý film nenudil. Kam se hrabou Mannovi Veřejní nepřátelé. Ihned pouštím Epilog ()
Hutný ale skvěle ukočírovaný film jehož hlavní devizou je Vincent Cassel v hlavní roli ()
Zajímavý příběh, který sice není můj šálek kávy, ale koukalo se na něj hezky. Nicméně já gangsterům nikdy moc nefandila, byť jsou ve filmech vykresleni vcelku pozitivně. Za mne tři hvězdy. ()
Takových filmů by mohlo být víc. Je to sice film koprodukční, ale taky je především francouzský. To mi sedí. Dobová stylizace na jedničku a Cassel hraje skvěle. Teda hraje skvěle pěkného zmetka. Jeho postava sice má charisma, ale sympatie k němu prostě moc cítit nejde. Jsem zvědav na Epilog. ()
4**** bodíkyBlbé zkouškové období.. tolik filmů na kouknutí a není čas... Tohle sem si ale ujít nenechal, co jsem ale vůbec nepochopil, tak to je název filmu v češtině. Tady se někdo fakt vyznamenal :-) A proč? Se schválně podívejte na originální název tohoto prvního dílu a originální název druhého dílu :-D Jinak film je povedený, hezky natočená doba působnosti, přiměřeně syrové, čas znázorněn tak, že to dokážu pochopit i já. [X] Minus 1* bodík Ptal jsem se Jíti za co ten bod vlastně odebíráme. A nevíme :-) Někdy mi přijde, že jsme si na sebe tím hodnocením filmů ušili bič. Stejně hodnotím od boku a pak to jen odůvodňuji.. pšššt [X] Na rodiče hrdý není, ale když potřebuje tak přijde.. postarejte se o děti.. ()
Reklama