Réžia:
Rémi BezançonScenár:
Rémi BezançonKamera:
Antoine MonodHudba:
SinclairHrajú:
Jacques Gamblin, Zabou Breitman, Déborah François, Marc-André Grondin, Pio Marmaï, Roger Dumas, Cécile Cassel, Stanley Weber, François-Xavier Demaison (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Film vypráví příběh běžné rodiny, složené z manželů Marie-Jeanne a Roberta Duvalových, kteří mají již tři dospělé děti: Alberta, Raphaëlu a Fleur. Každé z dětí zažívá svůj neobyčejný život. Název filmu pochází z pěti rozhodujících dnů v životě této rodiny, které se objevují ve filmu. Tyto dny výrazně ovlivní chod celé rodiny a po těchto dnech už jejich život nikdy nebude takový jako dříve.
Ve filmu se objevují jak prvky komedie, tak i dramatu a film okoření i akční scény. Tento snímek získal ocenění i v České republice, na Festivalu francouzského filmu v roce 2009, kde drtivě vyhrál v divácké anketě.
(adamvojta)
Videá (3)
Recenzie (189)
Moje druhé stretnutiie s Bezanconom a opäť nádherné, ľudské. Žiadne prehrávanie, žiadna patetika. VIdel som sa aj v deťoch a aj v rodičoch. Scéna s denníkom mi bola strašne blízka. Ten film okrem smútku je aj plný radosti. Ešte 10 minút po skončení som mlčky pokyvoval hlavou, zaspomínal na svoje detstvo a napísal som synom SMS, ako sa majú. ()
... a ta pátá pro Deborku. Film o rakovině ve kterém ono zhoubné slovo zazní jednou a neukápne téměř jediná slza si vysoké hodnocení zaslouží. Rovněž jsem mile překvapen, že Francouzi dokáží natočit film bez afektovaných, přehrávajících, kreténských a ošklivých herců/ hereček a vše je zde nenásilně přirozené a pohodové. Frantíci mě na začátku roku 2014 šokují! 90% ()
Celé se to vlastně odehrává jen v pěti dnech, ale v různých letech, takže to je krásný průřez celým průběhem jejich života. A mě se to neskutečně líbilo a určitě se na to někdy kouknu znova.. moc krásné a jímavé a na konci jsem samozřejmě bulela, že? A teď pár faktů. 1. Zajímavé znázornění ztráty panenství. 2. Jsem zvědavá, jestli až se přestěhuju do svého vlastního samostatného bytu, taky si takhle šíleně zatančím radostí a spálím večeři... asi jo, bez toho to prý nejde. 3. Fuuuj oni tam chlastali bouchanou tequilu. Je mi blbě jenom jsem to viděla. 4. Ty vole, Raph si dal vlasy z ksichtu, stáhl si je do "culíku" a jaký fešák najednou a i pak, když se ostříhal samozřejmě:) 5. Nepochopila jsem, proč si naprosto prázdný pokoj u nich, když bydlel na bytě, celý znova vytáhl a všecko si dal, tam kde bylo. 6. Jooo jasně, on si po 7 letech vzpomene na číslo na nějakou holku, které tehdy ztratil a pak ho celý natěšený vytočí. 7. Matka objeví dceřin deník a klidně si ho přečte? WTF? Snad nějaké soukromí ne? Ti rozumnější si holt blbé deníky nepíšou. 8. "Chtěl jsem ji vyznat lásku, ale nenašel jsem slova. - Tak si ji poslal své chlupy. To je logické." ()
Život se všemi jeho radostmi a strastmi.. No nevím, každý je tu nadšený z toho, že je to film velice realistický, ale mně tak realistické nepřipadalo, že by tak milující rodiče zapomněli na narozeniny svojí dcery. Některé postavy jsou zábavné (fanynka Cobaina a grunge) a jiné zase vůbec (otravná matka). Retrospektivní způsob vyprávění si mě nezískal, zrovna tak jako většina rodiny. Takže za mě slabší tři hvězdičky. ()
Krásný film, místy fakt hodně vtipný, místy vážný, perfektně vyvážená kombinace. Vtipné, ale ne trapné, smutné, ale ne patetické. Skvělá režie, zvládnuté herecké výkony. Plangi to vše popsal dost věrně (situace jako ze života, ale žádná klišé - vše je podané s nezbytnou dávkou inovace), jen dodám, že děj zachycuje podstatně delší období, než jen 12 let, podle mě cca 22 let. Pobavily mě i různé popkulturní narážky na rockovou hudbu a nebo na film Apocalypse Now (v českých titulcích Nová Apokalypsa?!). ()
Galéria (32)
Zaujímavosti (2)
- Film, ktorý Albert (Pio Marmaï) a Raphaël (Marc-André Grondin) pozerajú a citujú je Sedem statočných (1960). (toi-toi)
Reklama