Réžia:
Atom EgoyanScenár:
Atom EgoyanKamera:
Paul SarossyHudba:
Mychael DannaHrajú:
Mia Kirshner, Don McKellar, Arsinée Khanjian, Elias Koteas, Bruce Greenwood, Sarah Polley, Victor Garber, Maury Chaykin, David Hemblen, Damon D'Oliveira (viac)Obsahy(1)
Psychologické drama Exotica natočil významný kanadský režisér Atom Egoyan; přestože naši diváci neměli možnost seznámit se s předchozími tvůrcovými díly, nabízí jim tento film to nejcharakterističtější, co na Egoyanově díle přitahuje už několik let publikum i kritickou veřejnost. Při svém zkoumání "lidské osobnosti jako umělé konstrukce" Egoyan přivádí na scénu několik postav, jež v prvním plánu svazuje pouze vztah k erotickému nočnímu klubu Exotica. V průběhu vyprávění se však stále zřetelněji vyjevuje, že osudy jednotlivých aktérů jsou mnohem provázanější a složitější, než se zprvu zdálo, a že víc než vztahy klientů a placených zaměstnanců je spojují trýznivá pouta s minulostí i jejich sny o naději a o lásce.
Eric je moderátor erotické show v Exotice, kde krásné dívky tančí na pódiu a za pár dolarů i u stolů pro jednotlivé návštěvníky; ti se jich však podle pravidel nesmějí dotknout. Žárlivého moderátora fascinuje tanečnice Christine, jež byla jeho milenkou a jež v klubu vystupuje v roli zkažené školačky. Dívku však vášnivě obdivuje také daňový kontrolor Francis, těžce poznamenaný vraždou své malé dcerky a nevěrou manželky, jež později zahynula při automobilové nehodě. Ke Christině váže citové pouto i lesbickou majitelku klubu Zoe, jež s Ericem tajně uzavřela "obchodní" smlouvu o otcovství svého dítěte. Přes Francise se v Exotice ocitne i obchodník se zvířaty a pašerák, homosexuální mladík Thomas. Když je Francis kvůli intrikám žárlivého Erica z klubu vyhozen, kontrolor nutí Thomase, kterého vydírá kvůli jeho kšeftům, aby mu pomohl s pomstou.
Komplikovaný svět Egoyanových filmů se však neřídí konvenčními vyprávěcími pravidly, a tak drama vztahů služebné oddanosti a majetnických pudů nakonec neskončí očekávaným vyřizováním účtů, ale překvapivým odhalením vzájemných vazeb postav. Atraktivní prostředí, v němž se Egoyanův snímek odehrává, i motivy sexu, voyeurismu a placených erotických i jiných služeb, stejně jako motivy videa, průhledných zrcadel a různých podob lidské paměti a sebezkoumání, nejsou samotným tématem filmu. Podobně jako další "exotické" prvky (tropická květena, papoušci, černoši...) i ony slouží vizuálně i obsahově složitě provázané autorské výpovědi o mezilidských vztazích v současném světě, jež však nevyznívá nijak poraženecky a jež je určena inteligentnímu a citlivému divákovi. Role těch, kdo platí za porozumění a cit, i těch, kdo si dávají zaplatit, těch, kteří se dívají, a těch, kteří pro ně tančí, jsou v průběhu vyprávění postupně odhalovány: mohou být úplně jiné, než jak je určují rozličné "smlouvy". Rozhodně to však neznamená, že by v Egoyanově světě neexistovala naděje pro všechny. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (43)
moje prvé rande s arméncom narodeným v egyptskej káhire a emigrovanom do kanady, pánom režisérom/scenáristom/producentom/géniom*(*pozn. mňa) Atomom Egoyanom (super meno, fakt) dopadlo na jednotku, o čom svedčí dozaista aj vysoké hodnotenie (to najvyššie možné). to hodnotenie však má svoje hlboké opodstatnenie v dojme, ktorý na mňa tento bezmála od dokonalosti nie veľmi vzdialený film urobil svojou prepracovanou formálnou a štrukturálnou mnohovrstevnatosťou, ktorou sa snaží vpiesť diváka do pevne a prísne vybudovaného labyryntu citov a postáv, odhaľujúcich a obnažujúcich svoju dušu až na kosť. skutočná exotica nie je symbolický papagáj, ktorého lesbická majiteľka podniku Exotica Zoe lahodne hladká pri sledovaní tancujúcej Christine alebo rozprávajúci papagáj sediaci na ramene invalidného Harolda, ktorý nerozpráva nie preto, že by zabudol ale jednoducho preto, že to prestal považovať za dôležité, exotické nie je do zelena riešené ladenie interiérov baru či podivného obchodu s exotickými zvieratami, kde do kalných vôd akvárií nevidno, len občas sa mihne torzo nejakej hnusnej čiernej veľkej ryby, ktorá môže slúžiť ako symbol onoho večne prítomného tajomstva, ktoré počas celého filmu skladáme a odkrývame, dokonca ako tá pravá exotica nemá pôsobiť ani pašované vajce, zdedený revolver alebo zdedené parochne či homosexuálna zoznamka pred operou, tou skutočnou exoticou sú tie malé hry, tie vzájomné tiché dohody a vzťahy medzi postavami, medzi Ericom, Francisom Brownom, Thomasom, Zoe a Christine, tie zauzlené večné bludiská, medzi ktorými sa otázky mladučkej blonďavej Tracey (Sarah Polley) zdajú ako päsť na oko, ako trafenie klinca kladivom držiacim nevinnou rukou človeka ešte nevinného no pomaly vťahovaného do veľkého životného predstavenia, hry s presnými pravidlami, ktoré sú akýmsi verejnýmo tajomstvom zakódovaným v nás ako sací reflex. všadeprítomnosť zrkadiel, za ktorými sa nachádza skrytý priestor, plôch, ktoré síce odrážajú nás samých, ale nachádza sa za nimi ešte niečo, čo na prvý phľad na povrchu nevidno, dáva možnosť pozrieť sa na celú realitu tohto filmu aj inak, vnímať ju dvojmo - čo nám tento film ukazuje ako zrkadlo a čo je nám ukazované za zrkadlom, pod povrchom, čo tento film "skrýva", ale skrýva rafinovane, aby sme to našli. na záver trochu civilnejšie - záber so samohrajúcim klavírom stojí za všetky drobné, fakticky. a samozrejme monštrózne perfektná "everybody knows" od Leonarda Cohena, pri ktorej každému živému tvorovi musia nabehnúť zimomriavky po celom tele. ()
Bizarnost života je zde dotahována až k mezním limitům skrze akumulované lidské osudy. Svou hutnou koncentrací neobvyklostí, zvráceností a ztraceností zasahuje snad až za všechny známé hranice běžnosti. Vše spojuje jeden erotický podnik a jedna osudová žena ve světle přitažlivosti a fascinace. U každé postavy v propletenci vztahů se postupně odhaluje podstata, tragédie, zoufalá snaha o setrvání stavu marnosti i všechny pády a poklesky. Beznadějné jsou vyhlídky v odosobněném světě bez hodnot trvalejšího rázu. Každý má svůj osamělý život, touhy a přání, ale je možné dojít až ke svému osobnímu štěstí? Středobodem zobrazených paralelních vztahů a osudů je erotická tanečnice Christina (velmi zajímavá Mia Kirshner) v pozicích dráždivé smyslnosti. Její vzhled nenechávají ostatní bez povšimnutí ve volání o privátní pomoc z tísně a tápající osamělosti. Nejztracenější postavou je finanční úředník Francis (pozoruhodný Bruce Greenwood). Jeho vnitřní bolest je nejzoufalejší ve svém lpění na zdánlivém pokračování již dávno zmizelého života. Christina je jeho poslední nadějí a absurdní terapií ochranitelských potřeb. Nejextrémnější postavou je moderátor erotického podniku Eric (dobrý Elias Koteas). Za žádných okolností se nemíní vzdát svého pocitu výjimečné velikosti. V majetnickém opojení manipuluje návštěvníky v sadistické touze po odplatě. Nejosamělejší postavou je obchodník a pašerák s exotickou faunou Thomas (zajímavý Don McKellar). V zoufalství vydírání, homosexuálního dobrodružství, zvědavosti a odevzdanosti. Poslední výraznou postavou je majitelka erotického podniku Zoe (dobrá Arsinée Khanjian) s plánovaným těhotenstvím, lesbickým zájmem a pracovní obřadností. Z dalších postav: trpělivá hlídačka dětí v prázdném domě Tracey (zajímavá Sarah Polley), Traceyin otec s pocitem provinění Harold (Victor Garber), či celní úředník se svérázným postupem (Calvin Green). Odraz světa v zrcadle je plný bizarností. Bláznivé touhy a neschopnost připuštění reality do běžného každodenního režimu ohýbají a deformují skutečnost do marastu citové prázdnoty, tápání a pádů. Životní osud je nebezpečný cynik! ()
Hezky vykroucená detektivka. I přesto, že se oběť už našla a vrah se nehledá. V luxusním prostředí erotického klubu se vyjevuje, k jakým škodám došlo a jak je třeba modifikovat realitu, aby nedošlo k dalším. Vlastní děj přesahuje film, teprve po jeho konci se rozhodne, zda auditor Fancis přežije i "smrt" svého bludu. - Píseň Leonarda Cohena "Everybody Knows" je sice bezvadná a hezky rytmická, ale s filmem naprosto nekompatibilní. ()
BEZDŮVODNÉ SPOILERY. Když slyším 'mozaika lidských osudů', dělají se mi osypky. Tenhle módní produkt devadesátých let mi nikdy nepřirostl k srdci, snad proto, že jsem vždy podezíral tvůrce z pokusu spletencem menších zápletek maskovat absenci něčeho bytelnějšího. A ideologická nadhodnota [vše se vším souvisí, jsme v tom všichni společně, všichni jsou si rovni bla bla bla] na mne dělá dojem o hodnotě nula. Pro mě, který rád nachází sexuální konotace v situacích, kde nejsou, bylo ale sledování filmu z prostředí erotického klubu, zabydleného kozičkami, podvazky a příslušenstvím, v němž jde nakonec o sex až v poslední řadě [zda-li vůbec a v kdo-ví-kolikrát destilované formě], poutavou, zvláštní podívanou. Hnětení dusné, snové atmosféry, použití mrtvých dětí [byť jich není plný autobus jako ve Sweet Hereafter] jako paliva příběhu, hra na předsudky [režisér provádí zlými očekáváními, aby mu později nepřímo sdělil, že je předsudečné prase] a dráždění spojky tempa vyprávění někde mezi jedničkou a neutrálem * tradiční to Egoyanovy postupy] mi velmi imponuje. Zatrolená mozaika ale trpí obvyklými symptomy, hlavně artificiálností za hranicí pravděpodobnosti, která v honbě za efektem sbližuje zdánlivě nesouvisící postavy bezmála do jedné domácnosti. Elias Koteas, mladší nepřiznaný bratr Roberta de Niro [asi...], se za dýdžejským pultíkem oblizuje úplně stejně jako v Crash, když jede okolo bouračky. Největší herecký zářez ale uskutečnil zpustlý, zdatně tlumeně trpící Bruce Greenwood. A samozřejmě nemohu vynechat zmínku půvabně rozepnuté košile „školačky“ Mii Kirshner. Asi jsem ještě nenavštívil dost striptýzových klubů, ale... Nevíte někdo o nějakém, kde se dívky svlékají na Leonarda Cohena circa I'm Your Man? ()
Mám rád filmy, v ktorých každá zložka úzko spolupracuje s ostatnými a spoločne vytvárajú jednoliatu pohlcujúcu masu. Filmy, pri sledovaní ktorých je jasné, že než padla prvá klapka, mal režisér všetko pekne utriedené, do poslednej myšlienky a záberu premyslené. Atmosférická Exotica je presne taká a zaslúžila by si tutových 5*, nebyť toho "detailu", že sa mi nepodarilo priblížiť a plne porozumieť jej postavám. Hlavne teda tým dvom najdôležitejším mužským, majiteľku salónu či tú malú som chápal dosť a prechovával k nim nemalé sympatie. Ostatní prešli okolo bez toho, aby oslovili či dokonca dojali. Boli až príliš exotickí, nemal som záujem ich následovať. Možno časom. ()
Galéria (39)
Zaujímavosti (1)
- Shannen Doherty byla první volbou pro roly Christine. (lucius789)
Reklama