Réžia:
Alejandro González IñárrituKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Gustavo SantaolallaHrajú:
Javier Bardem, Maricel Álvarez, Hanaa Bouchaib, Guillermo Estrella, Eduard Fernández, Ana Wagener, Diaryatou Daff, Raul Moya Juarez, Martina García (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh filmu ukazuje životní cestu Uxbala, konfliktního bývalého narkomana, který hledá smíření se svým otcovstvím, láskou, duševnem, zločinem, vinou a smrtelností, obklopený nebezpečným podsvětím moderní Barcelony. Jeho obživa stojí mimo zákon a oběti, které je ochoten položit pro své děti, neznají hranic. Uxbalovi díky rakovině zbývají pouhé dva měsíce života, během nichž se snaží zajistit budoucnost svých dvou potomků, kteří bezcílně proplouvají životem. Zároveň se konfrontuje s přítelem z dětství, který je nyní policistou, se svojí bývalou manželkou, která je maniodepresivní prostitutkou, a dalšími výraznými postavami. Uxbal ztělesňuje velmi rozporuplného muže - oddaný otec, zhrzený milovník, pouliční zločinec, duchovně založený člověk. Jako život samotný, i tento příběh končí tam, kde všechno začíná. Obklopen osudem a překračující hranice, začíná Uxbal vidět svoji dosud mlžnou cestu jasněji a uvědomuje si svůj otcovský odkaz dětem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (332)
,,DEJ SI SVOJE VĚCI DO POŘÁDKU. TO JE VŠE, NA ČEM ZÁLEŽÍ.“..... /// Divnej film. Bez emočního náboje, napětí, jen komplikovanost vztahů v rodině, kde matka je kráva a Uxbal to má ,,za pár“. Neštěstí střídá neštěstí, lidé řeší stresové situace a i když mám pocit, že to nikdy neskončí, vlastně nedostávám žádnou zásadní informaci. Snad jen, že lidé z okraje společnosti (nad kterými můžeme ohrnou rypák) dělají vše proto, aby přežili. Přiznávám, jména - Iñárritu a Bardem jsou stále lákadlem. Všechno zlý je k něčemu dobrý? Rozhodně ne, když máte raka (v předstojný žláze) a dvě děti (na krku). Ledaže by jste to chtěli věnovat ,,NÁDHERNÉMU STARÉMU DUBU“. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chci vidět nelegální čínskou dílnu. 2.) Daroval jsem své milence na památku holuba (toho nechutnýho). 3.) Zjistím, kdy zase začnu nosit pleny. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Biutiful není v první řadě dramatem umírajícího muže, který má jen pár měsíců, aby se vypořádal se světem. Pro mě je to hlavně zrcadlo moderního západního světa a současné Barcelony, která se tak trochu zrcadlí v postavě Uxbala. Silně duchovně založeného člověka, který miluje své dvě děti, které se snaží ochránit před jejich psychicky nemocnou matkou, přitom jim ale sám nedokáže dát všechno, co by potřebovali. Člověka, který si přivydělává obchodem s bílým masem, ale přitom má hluboce zakořeněné morální zásady a v momentě, kdy jeho vlastní svíčka začíná pohasínat, by nejraději dal všechno do kupy. Jenže velké chyby a hluboké rány se nedají napravit ze dne na den... Alejando Gonzáles Iñárritu natoči pro něj velmi netradiční film, žádné skládanky, žádné otazníky, jednoduchý přímočarý příběh, který se ale zabývá mnoha problémy najednou a místy lehce tápe a neví, čím být dřív. Jestli dramatem umírajícího otce, kritikou zkorumpovaného západního světa, nebo snad duchovním zamyšlením? Je to škoda, protože jednotlivé části filmu jsou výborné, ze spousty scén přímo mrazí, kamera i technická stránka, to je radost pohledět a navíc Javier Bardem je prostě herecká první liga. Ale dohromady ty téměř dvě a půl hodiny snímku působí značně nesourodě a kdyby byla stopáž poloviční, neřekl by asi film o nic víc, ani o nic míň, než říká teď. ()
Javier Bardem je skvělý, ale o filmu se totéž říci nedá. Barcelona a její špína, zima, hlad, ilegální přistěhovalci, umírání a smrt. To všechno roztažené do plochy, u které je skoro umění neusnout. Tohle Iñárritu příliš nezvládl, zejména jako scenárista. Jako režisér řadu scén krásně vypiplal, ale není to zbytečné, když mě výsledek jeho snažení nechytil za srdce? ()
Úžasný Javier Bardem a odvrácená tvář Španělska. Všude chudoba, bída a lidé bojující o svůj kousek šťastného života. Příběh Uxbala zdařile kombinuje ryze osobní rozměr s určitou výpovědí o nižší společnosti jako o celku. Iňárritu nás provází celým příběhem s citem, ale netlačí na emoce víc než je nutné, člověk by však od něj čekal nějakou údernější pointu, či více silných scén... 7/10 ()
S Biutifulem je to buď a nebo. Buď přistoupíte na Iňárritův rozvleklý způsob vyprávění, ve kterém víc jak hodinu vytváří Uxbalovo pozadí a motivace, zapojováním ostatních postav a příběhů nebo to na Vás bude už moc a uvidíte v něm známý dort Pejska a Kočičky, ve kterém je toho tolik, že Vás nakonec přejde chuť. Obě dvě varianty naprosto chápu a Iňárritu to možná na dvou a půl hodinách trochu přehnal. Na druhou stranu ona první hodina umožnuje divákovi naprosto skvěle pochopit svět ve kterém Bardemův Uxbal žije a o to více může ve zbytku rozjet solidně depresivní drama jedné postavy, jejíž život/smrt ovlivňuje, tak jako v životě všechny kolem. A to je to čeho si na Biutiful vážím nejvíce - Uxbal je neuvěřitelně civilní postava, hrdina který nežije ve filmovém vákuu, ale reálný charakter, jehož chování se jako v životě promítá do chování a osudu dalších (manželka, děti, číňaňi, bratr, černoška...). Ještě jedna poznámka - myslím že u tohoto filmu hodně záleží kde film vidíte. Jestli v kině, které vás "donutí" soustředit se i v prví půlce nebo doma, kde bych pozornost asi jen tak neudržel. A málem bych zapomněl - vynikající Bardem. Mateo, co tady sám děláš? ()
Galéria (49)
Zaujímavosti (10)
- Alejandro González Iñárritu strávil stříháním filmu 14 měsíců. (Teodorik)
- Prvá scéna s prsteňom je skoro doslovnou citáciou prvej scény Formanových Lások jednej plavovlásky (1965). (zachary_m)
- Javier Bardem za svůj výkon získal Zlatou palmu na festivalu v Cannes. (POMO)
Reklama