Réžia:
Alejandro González IñárrituKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Gustavo SantaolallaHrajú:
Javier Bardem, Maricel Álvarez, Hanaa Bouchaib, Guillermo Estrella, Eduard Fernández, Ana Wagener, Diaryatou Daff, Raul Moya Juarez, Martina García (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh filmu ukazuje životní cestu Uxbala, konfliktního bývalého narkomana, který hledá smíření se svým otcovstvím, láskou, duševnem, zločinem, vinou a smrtelností, obklopený nebezpečným podsvětím moderní Barcelony. Jeho obživa stojí mimo zákon a oběti, které je ochoten položit pro své děti, neznají hranic. Uxbalovi díky rakovině zbývají pouhé dva měsíce života, během nichž se snaží zajistit budoucnost svých dvou potomků, kteří bezcílně proplouvají životem. Zároveň se konfrontuje s přítelem z dětství, který je nyní policistou, se svojí bývalou manželkou, která je maniodepresivní prostitutkou, a dalšími výraznými postavami. Uxbal ztělesňuje velmi rozporuplného muže - oddaný otec, zhrzený milovník, pouliční zločinec, duchovně založený člověk. Jako život samotný, i tento příběh končí tam, kde všechno začíná. Obklopen osudem a překračující hranice, začíná Uxbal vidět svoji dosud mlžnou cestu jasněji a uvědomuje si svůj otcovský odkaz dětem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (332)
28. 03. 2012 (86.); pan Bardem skvělý v roli Uxbala ()
Oscar 2 nominace: Cizojazyčný film, Herec HR - Javier Bardem ... ... .... .... Zlatá Palma - výběr ()
Biutiful není v první řadě dramatem umírajícího muže, který má jen pár měsíců, aby se vypořádal se světem. Pro mě je to hlavně zrcadlo moderního západního světa a současné Barcelony, která se tak trochu zrcadlí v postavě Uxbala. Silně duchovně založeného člověka, který miluje své dvě děti, které se snaží ochránit před jejich psychicky nemocnou matkou, přitom jim ale sám nedokáže dát všechno, co by potřebovali. Člověka, který si přivydělává obchodem s bílým masem, ale přitom má hluboce zakořeněné morální zásady a v momentě, kdy jeho vlastní svíčka začíná pohasínat, by nejraději dal všechno do kupy. Jenže velké chyby a hluboké rány se nedají napravit ze dne na den... Alejando Gonzáles Iñárritu natoči pro něj velmi netradiční film, žádné skládanky, žádné otazníky, jednoduchý přímočarý příběh, který se ale zabývá mnoha problémy najednou a místy lehce tápe a neví, čím být dřív. Jestli dramatem umírajícího otce, kritikou zkorumpovaného západního světa, nebo snad duchovním zamyšlením? Je to škoda, protože jednotlivé části filmu jsou výborné, ze spousty scén přímo mrazí, kamera i technická stránka, to je radost pohledět a navíc Javier Bardem je prostě herecká první liga. Ale dohromady ty téměř dvě a půl hodiny snímku působí značně nesourodě a kdyby byla stopáž poloviční, neřekl by asi film o nic víc, ani o nic míň, než říká teď. ()
Iňárritu už zjevně neví coby. Každá scéna je vypiplaná a vlastně sama o sobě působivá. Ale celek by mohl trvat 90 minut i tři hodiny, nehrálo by to roli. Těžko určit, jestli tu jde víc o sociální portrét bídy, napínavý příběh o jednom člověku, nebo apartní snaha vnést do každodennosti trochu mystiky. Biutiful neobstoji nakonec ani v jednom. Málokdy se vidí takové mrhání talentem. ()
Tady se někdo tak moc a tak okatě snažil o moje city, že jsem to nezbaštil (nemoc, děti, uprchlíci, to je fakt trošku moc ran na jeden film ) . Motiv hlavní postavy je osmý div světa, kdo proboha psal nebo spíš nepsal postavu Uxbala, vždyt to bylo odnikud nikam a další postavy ?? Ufff skvělý Bardemův výkon nemůže záchranit tuhle scénaristickou amaterštinu. Od režiséra, kterej se párkrát vychrápe a má dalšího Oscara jsem čekal trošičku profesionálnější prácičku. ()
Tři hvězdička dávám z jediného prostého důvodu. Po přečtení obsahu filmu jsem si od tohoto filmu představil, že zažiju emocionální smršť, která mě absolutně zbourá. Ve výsledku nevím, jestli jsem se obrnil nebo to takové nebylo. Každopádně mě emotivní nálady ani moc nezasáhly. Celý film je smutný, od začátku do konce, filmu vládně Javier Bardem a konec se řadí mezi ty, které Vás sejmou. Ale když to vezmu jako celek, od opravdu perfektního dramatu mi v tomhle chybělo více emocí. Ne jenom smutek. ()
║Rozpočet $35miliónov║Tržby USA $5,101,237║Tržby Celosvetovo $25,147,786▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA //počet predaných kusov ║ Tržby za predaj DVD v USA $2,027,914 //počet predaných kusov 109,009║ V niektorých momentoch neskutočne silné ale ako celok to nemá až takú razanciu ako predošlé filmy Inarritu, nie je tam nič až také prekvapivé, dejovo prevratné čo by nám svet prevrátilo na ruby ako sme u neho zvyklí. Samozrejme v jeho podaní ide opäť o dosť drsnú a surovú záležitosť, s príbehom ktorý nemusí byť každému zrovna po chuti, priemer. /videl v kine: 60%/ ()
Scénář: Alejandro González Iñárritu, Armando Bo, Nicolás Giacobone .. Sociální nemoc. 70%. ()
Snad nejsmutnější film o Evropě, co jsem kdy viděl... ()
,,DEJ SI SVOJE VĚCI DO POŘÁDKU. TO JE VŠE, NA ČEM ZÁLEŽÍ.“..... /// Divnej film. Bez emočního náboje, napětí, jen komplikovanost vztahů v rodině, kde matka je kráva a Uxbal to má ,,za pár“. Neštěstí střídá neštěstí, lidé řeší stresové situace a i když mám pocit, že to nikdy neskončí, vlastně nedostávám žádnou zásadní informaci. Snad jen, že lidé z okraje společnosti (nad kterými můžeme ohrnou rypák) dělají vše proto, aby přežili. Přiznávám, jména - Iñárritu a Bardem jsou stále lákadlem. Všechno zlý je k něčemu dobrý? Rozhodně ne, když máte raka (v předstojný žláze) a dvě děti (na krku). Ledaže by jste to chtěli věnovat ,,NÁDHERNÉMU STARÉMU DUBU“. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Chci vidět nelegální čínskou dílnu. 2.) Daroval jsem své milence na památku holuba (toho nechutnýho). 3.) Zjistím, kdy zase začnu nosit pleny. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Ač tu Bardem herecky válcuje, příběh umírajícího otce není zdaleka tak hybný a emotivně drtivý jak by si byl člověk přál. Většinu filmu sledujeme hrdinův ponuře utrápený výraz na popředí vesměs nepříliš zajímavého (a "plného") dění. Film bavil, ale málo, konec dojal, ale málo. ()
Úžasný Javier Bardem a odvrácená tvář Španělska. Všude chudoba, bída a lidé bojující o svůj kousek šťastného života. Příběh Uxbala zdařile kombinuje ryze osobní rozměr s určitou výpovědí o nižší společnosti jako o celku. Iňárritu nás provází celým příběhem s citem, ale netlačí na emoce víc než je nutné, člověk by však od něj čekal nějakou údernější pointu, či více silných scén... 7/10 ()
Ano, je to výborně natočené, ale proč ta nekonečná deprese bez východiska a jiného významu, než být depresivní? Proč bych se na to měl koukat? Nebo kdokoli? Sledování lidského utrpení je to skutečně slastné, ale nechápu jeho význam. ()
V porovnání s předchozí Iñárritovou tvorbou byl tento jeho (prozatím poslední) počin pro mě rozčarováním, ale ve srovnání s ostatními dramaty zůstává Buitiful nadprůměrným filmem, avšak nijak výstředním.// Nevím, zda-li se svým až příliš doslovným (a mnohdy zbytečným) zachycením jednotlivých scén a (překvapivě) uceleným scénářem snažil oslovit širší publikum, nebo jestli ho přemohla deprese, že se našli lidé, kteří jeho předchozí filmy nepobrali, ale tohle jsem tedy nečekala. Na druhou stranu nemůžu mluvit o nějakém zklamání, protože Javier Bardem a samotný příběh byl dobrý. Jen mám pocit, že toho mohl říct mnohem víc a jiank, než za užití nadbytečných scén a jasně čitelným scénářem. Vždyť to přece umí. // Nemusím nutně skládat roztříštěnou mozaiku, ale chci tam vnímat tu atmosféru, to kouzlo... a u Buitiful to bylo "jen" kouzlo Bardema, který (jako jediný) dostal prostor a hrál "několik rolí" (umírající otec, milenec-trpitel, citlivý obchodník s lidmi, mystik). A hrál skvěle. Proto původně zamýšlené 3 a půl * zaokrouhluji nahoru. ()
S Biutiful má řada filmových fanoušků problém a vytýkají mu něco jako zbytečný nebo nedotažený či problémový. Skutečnost je taková, že filmové kvality má tenhle film v podstatě totožné s předchozími Iňárritovými snímky, jenže je mnohem depresivnější, bezvýchodnější a v každém ohledu tragický a tím zkrátka a dobře pro mnohé nestravitelný. Je sympatický asi jako rakovina se všemi metastázami, která neúprosně stravuje tělo hlavního hrdiny. Tragické motivy byly sice přítomné i v předchozích Iňárritových dílech, ale režisér je vyvažoval atraktivitou prostředí a dějem. To se tady nekoná, film je velice civilní, tradičně pomalý a neúprosně spěje ke smutnému finále. Dost dobře nerozumím mé oblíbené uživatelce danliofer s jejími slovy o světle na konci tunelu, protože kdybych si měl vybrat mezi postavením Žida v Osvětimi na podzim 1944 a osudem Uxbala, bez váhání bych volil to první. Jestli totiž něco tomuhle chlápkovi chybělo, pak to byla právě naděje. Celkový dojem: 80 % (za tu koncentrovanou depku prostě nemůžu dát pátou hvězdičku, ani kdyby si ji film zasloužil). ()
Javider Bardem předvedl neobyčejný herecký výkon, který ztvárňuje tělesně i duševně. Je to oddaný otec, trýzněný milenec, tajuplný syn, pouliční obchodník, prostředník s mrtvými, spirituálně citlivý, měšták se svědomím. To vše můžete vidět na nesmazatelně výrazné tváři Bardema. Uxbal putuje po ulicích Barcelony a snaží se dát svůj život do pořádku. Biutiful vyhrabává krásu v sutinách. Ruční kamerou a s poetickým okem zachytil Rodrigo Prieto neuprosný, ale strhující svět očima Uxbala. Tento kousek magického realismu se zdá být od Iñárritu a jeho spolu autorů dárek pro nás. Je to zajímavá kombinace pohledu na přistěhovatelské komunity spolu s fantazijním aspektem - mluvení s mrtvými. Jak budete film hodnotit závisí na vaší víře, konec Biutiful bude hodně znamenat pro věřící. ()
| Scenár: Alejandro González Iñárritu, Armando Bo, Nicolás Giacobone | Hudba: Gustavo Santaolalla | Produkcia: Alfonso Cuarón, Guillermo del Toro | Distribúcia: Focus Features | Štúdio: Cha Cha Cha Films, Focus Features, Universal Pictures | ()
Alejandro opět předkládá tu filmařinu, kterou umí dělat nejlépe. Syrové a melancholické drama zaměřující se na nelehké osudy lidí, obtížné, kruté události, které je doprovázejí a na otázky o životě, bolesti, ztrátách a schopnosti se se vším umět porvat a vyrovnat se. V Biutiful jde především o jednu postavu, která celému snímku vévodí. Javier Bardem exceluje a mučivý výraz v jeho tváři zmizí za celý film jen málokrát. Biutiful není sice tolik silný, propracovaný a atmosféricky hutný, jako Iñárritova předchozí díla, ale i tak si stále udržuje jeho osobitý rukopis. ()
Odvrácená strana slunného Španělska. Drsná stránka reálného života na okraji společnosti se mi při sledování zarývala do duše. Vidět tolik smutku, tvrdého života imigrantů pracujících načerno, vidět v jakých podmínkách jsou nuceni žít a poznat, že šetřit na topení se nevyplácí ... Tolik špíny, falešného pozlátka, tolik bolesti, trápení ... a já si stěžuju ... Někdy je opravdu dobré uvědomit si, jak povrchní jsou mé problémy, měla bych děkovat všem svatým za to, kde jsem se mohla narodit, kde žiju, že mám co jíst, pít, mám střechu nad hlavou, práci, nemusím se skrývat a existovat jen pro dnešek a s jediným plánem do budoucna, jak jen přežít se svými dětmi další den. ()
Poetické, smutné, ale také extrémně manipulativní. A to nezachrání ani ten opravdový vztah, který tu sehrává téměř bez jediného zaváhání Javier Bardem s Maricel Álvarezou. Je mi to líto, ale Iñárritu je příliš průhledný a násilně zpracovávající nejzákladnější emoce, se kterými si počíná jako s vloženou investicí a ono opravdu, ziskem je uznání a srdceryvný pláč. Toho se účastnit zájem nemám. ()
Reklama