VOD (1)
Obsahy(1)
Úchvatný portrét našej zeme - nafilmovaný zhora, z pohľadu pomaly letiacej kamery. Autori dokumentu zároveň upozorňujú na ničenie životného prostredia, v dôsledku konzumnej politiky ľudskej spoločnosti. (RTVS)
Recenzie (585)
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $2,170,791║ pôsobivý a smutný dokument ()
Pôsobivá eko-agitka, ktorá nielen kritizuje a varuje, ale aj radí, ako proti kritizovanému bojovať a dáva nádej na zlepšenie. Dvojhodinová stopáž nie je na škodu, naopak filmu dáva možnosť byť komplexnejším a výraznejším. A veru že tvorcovia túto možnosť využívajú. Nebyť prvoplánového monológu rozprávača, dal by som 5*. Tie obrázky totiž majú OBSAH. P.S.: Milujem mrakodrapy a nevadí mi megalománia, ale s kritickým postojom k Dubaju sa plne stotožňujem. Film ho vyslovil za mňa. ()
Yann Arthus-Bertrand, velký fanoušek balónového létání, a o nic menší fanoušek zachování lidské rasy navzdory její zabedněnosti a sobectví, přináší dokument o stavu a směřování našeho světa, který bych nejstručněji popsal asi jako "Baraka bez psycho hudby, zato s komentářem". Vizuálně úchvatné a přitom mrazivé dílo, které by se mělo povinně promítat v hodinách ať už přírodovědy nebo věd společenských. Klidně i s tradičně kvalitním českým slovním doprovodem Alfreda Strejčka. Tahle "ekologická agitka" se povedla. 80% ()
Bál bych se Home označit za dokument, který uvádí zajímavá a pravdivá (obejktivní) fakta, ale jako varovně vztyčený ekologický prst to funguje perfektně. Myšlenka, kterou jsem si nesla cestou z kina, však však nejspíš záměrem tvůrců nebyla. Pandemie chřipky je asi to nejlepší, co by mohlo planetu Zemi potkat... ()
Působivá agitka za záchranu planety. Snímek světoznámého fotografa je jednou velkou epopejí se zaníceným komentářem o všem, co lidstvo stihlo za dobu své krátké existence napáchat. Dechberoucí záběry úchvatné přírody střídají záběry jiné, méně líbivé. Satelitní snímky ukazují, jak během krátké doby mizí pralesy, vysychají vodní toky a jezera, tají ledovce... Vše podbarvuje uklidňující a skoro až relaxačně působící hudba, která výsledný efekt ještě umocňuje. Jako filmové dílo skoro dokonalé. Jako poselství místy skoro až děsivé, ale s jiskrou naděje. Vydrží tahle jiskra hořet? Změní se v plamen a pak v oheň? ()
Mít to hodinu a čtvrt s lepší hudbou, bez Svěrákova (či jakéhokoliv jiného) proslovu a pouze na konec vložit titulek "Všichni umřeme do 10, možná 20, nanejvýš 50 let, pokud budeme vyhazovat pytlík od čaje do koše a nebudeme recyklovat," pak bych neřekl ani popel a vysolil tomu plný počet. ()
Spojení nádherných (někdy i děsivých) obrázků a krásné hudby Armanda Amara. Mluvené slovo v podobě Z. Svěráka mě chvílemi přišlo zajímavé, chvílemi mě štvalo a rušilo ve vychutnání hudby. Určitá fakta, která tu zazněla mi přišla zajímavá a snad i nová, v mnoha momentech mi však komentář přišel zbytečně opakující dokola celkem banální věci jako že je vše provázané atd. Každopádně i když se tvůrci na konci snažili o trochu pozitivní a nadějné vyznění, ve mně převládá (nejen díky tomuto filmu) pocit, že 21.století je nejspíš poslední maximálně předposlední století, které má lidstvo před sebou. ()
"Doslovná" adaptace fotografické publikace Země krásná neznámá od téhož autora obohacená o slovní neposlouchatelný průjem v podobě té nejlacinější možné agitky. A její přítomnost nedokáží vykoupit ani ty nádherné záběry, které se stejnak za ty dvě hodiny (režisérský sestřih) přejí až příliš rychle. Chtělo by to být něčím jako je Baraka, ale není. Ani zdaleka. ()
// Production Companies: EuropaCorp // ()
Poškozování životního prostředí jsem narozdíl od našeho pana exprezidenta již viděl, jenomže poněkud jinak, než mi jej ukazuje Home. Ten nás totiž s křehkostí ekosystému neseznamuje, pouze ji konstatuje. Je výčtem obvinění, sledem číselných hodnot, kterým dramatický přednes dává zdání obrovské důležitosti, ale vlastně nevysvětluje, v čem by ta důležitost měla být. Někdy ta důležitost zřejmá je a jindy zase ne. +++++ Je 1400 litrů vody na 1 kg hovězího hodně nebo málo? Opravdu je třeba jíst méně masa? Možná. Máme tedy stáda vybít? Dožít? Jak moc se měnila hladina moří v minulosti? Jak rychle? Je 7 metrů hodně? Za jak dlouho? V minulosti byla hladina i o 140 metrů níže než dnes. Atakdále, atakdále. Význam indikátorů tu víme, tu tušíme, tu si troufáme polemizovat. Ale ony se valí společně s hezkými obrázky a plakátově duchovně-přírodní hudbou - kdo má vzdorovat tomu přívalu. Na konci nezbývá než rozhodit ruce a jít protestovat. Proti někomu. Kdo za to může. Věřit v solár, vlny, vítr... Jakoby tu snadná řešení byla, jen by stačilo zvednout naši zadnici. Komplexnost světa se tu sice deklaruje, ale v jádru dost podceňuje. Přesto... asi tu zadnici trochu zvednout musíme. OK. Ale musíme vědět k čemu a proti čemu. Bojím se, že Home nás v tomto ohledu může lehce mást. ()
Trochu mě mate, co kdo vlastně viděl. Někdo chválí dabing Zdeňka Svěráka, jiný zase dabing Alfréda Strejčka. Já viděla dvoudílný dokument dabovaný A. Strejčkem. Úžasný projekt, který nám předložil Yann Arthus-Bertrand stojí rozhodně za to, abychom si na něj našli čas, protože mnoho záběrů je nejen dechberoucích a nádherných, ale současně i silně alarmujících. A jestliže je v žánru zahrnuté i drama, věřte, že je to tentokrát stoprocentně namístě. ()
Vedle Earthlings jeden z nejzásadnějších dokumentů dneška. // Jo, je to taková eko-agitka, ale nijak násilná. ()
dobře, Zdenkův učebnicový čtený výklad, který má k jakýmkoliv emocím pořádně daleko není zrovna nejlepší, co sem mohl slyšet, ale když odhlédneme od tohoto faktoru, jedná se o pěkný dokument, který ukazuje jak blízko k 12ce (a nemyslím tím rok 2012, to je zase jiná historie, teda budoucnost) jsme se dokázali za pár let přiblížit díky své absolutní ignoranci varovných signálů, které nám naše matička planeta poskytuje už tak dlouho. Tak dlouho jak si dokážeme pamatovat. Žel aby se něco změnilo, muselo by mnoho lidí změnit svoji základní přirozenost, která momentálně spočívá v hrabání se na svém dvorečku a absolutním nezájmu o vše ostatní. No a taky samozřejmě nějak přesvědčit tu vládnoucí vrstvu, jak vládu samotnou tak i všechny ty obří korporace, které Zemi bez milosti ždímají a nenechávají ji žádný prostor. Po stránce dokumentu ale ne úplně perfektní práce, hlavně díky své přílišné délce, u které prostě ani všechny ty krásné "fotografie" nestačí udržet zájem diváka až do konce. Arthus-Bertrand natočil další dokument, zapadající do trendu dnešní doby. Ale kdy se přestanou točit dokumenty a lidé konečně pochopí? Bojím se, že brzy to nebude a možná pak bude zase pozdě. Ale stále ještě zbývá jiskřička naděje. právě díky tomu nadějnému konci, kde po černočerných zprávách přišly i ty veselejší a hlavně díky překrásnému soundtracku, který mně u filmu udržel a kvůli kterému jsem se napoprvé ani nenudil, 75% ()
Ako ľudstvo svojim pachtivým spotrebným štýlom života útočí na tie najcitlivejšie miesta matky Zeme, tak tento film zaútočil na tie divákove. Veľa dokumentov na ekologické témy porovnáva fakty minulosti a súčasnosti v podobe: ropa vznikala milióny rokov, ľudia vyčerpali väčšinu jej zásob s priebehu jedného storočia. Ja by som to pretransformoval do filmového priemyslu: filmy sa točia viac ako jedno storočie, no počet dokumentárnych filmov, ktoré upozorňujú na ekologické témy, v posledných rokoch exponenciálne rastie. Obidve tvrdenia sú fakty, ktoré navzájom súvisia a asi na tom niečo bude. Otázkou je, čo s tým. Tento dokument je len ďalším doplnením skladačky, ktorej celkový obraz dotvára nepríjemný pohľad na problémy, ktoré čakajú ľudstvo v blízkej budúcnosti. Človek má po jeho skončení pocit, že naša planéta je krehká ako porcelán a že stačí nepatrná chybička v manipulácii a roztriešti sa na miliardy kúsočkov. Film spočiatku začína trošku pomaly a pripomína nezáživnú hodinu dejepisu spojenú a biológiou. Ale aj to bol zámer, pretože potom si divák lepšie uvedomuje následky, pred ktorými nás tvorcovia varujú. Divákovi ako (čiastočne) bezradnému článku v tomto reťazci počas sledovania neostáva nič iné, len vyroniť slzu a so zatajeným dychom a malou dušičkou dúfať v nemožné. Pre lepšie doplnenie si kompletného obrazu o situácii vo svete odporúčam pozrieť si filmy 'An Inconvenient Truth' a 'A Crude Awakening: The Oil Crash'. 90%. ()
Ďalšia varovná agitka do zbierky poučných a zároveň úchvatných dokumentárnych cyklov. Symbióza obrazu a hudby spôsobuje príjemné mrazenie a ideové vyznenie diváka prinúti zamyslieť sa nad našou krehkou existenciou, ktorá je podriadená silnejším zákonom prírody. Inak značne ma iritoval rozprávač Svěrák a dosť ľutujem, že som to nevidela v origináli. Odhliadnuc od toho, strhlo ma to, aj keď sa nemôžem zbaviť dojmu, že EARTH čoby duchovnejší a dojímavejší dokumentárny zázrak, už v mojich očiach nič neprekoná. ()
To kam civilizácia speje mi naháňa strach aj bez toho, aby som videl tento dokument, ktorý je len spŕškov krásnych, no tááákto nudných a repetívnych záberov. (6/10) ()
Výborný dokument. Skvělý přednes, úchvatné záběry, výborná myšlenka...100% ()
"Na pesimismus je už pozdě." Brilantní dokument. Úžasné letecké záběry přírodních krás i lidského řádění spojuje naprosto skvěle napsaný komentář, jenž v původní verzi předčítá Glenn Close, v české pak poněkud překvapivě Zdeněk Svěrák. Film si nebere servítky a každého, kdo ho označí za lacinou ekologickou agitku, je mi líto. ()
Jasně, situace na Zemi není nejrůžovější, ale ten komentář taky není zrovna dvakrát povedený. ()
Prvá časť o tom, ako bolo krásne a druhá časť o tom, ako si to tu všetko zasierame. Plánovite, účelovo, pomaly, ale isto .... Obraz krásny, hudba pôsobivá, čítaný komentár Zdeňka Svěráka miestami rušivý ()
Reklama