Réžia:
Christopher NolanScenár:
Christopher NolanKamera:
Wally PfisterHudba:
Hans ZimmerHrajú:
Leonardo DiCaprio, Joseph Gordon-Levitt, Elliot Page, Tom Hardy, Ken Watanabe, Dileep Rao, Cillian Murphy, Tom Berenger, Marion Cotillard (viac)VOD (5)
Obsahy(2)
Dom Cobb (Leonardo DiCaprio) je skúsený zlodej; jeho majstrovstvo spočíva v kradnutí najcennejších tajomstiev. Kradne myšlienky z ľudského podvedomia v čase, keď je myseľ najzraniteľnejšia - keď človek spí. Cobbove výnimočné schopnosti z neho robia nielen vyhľadávaného odborníka, ale aj ohrozeného utečenca. Musel obetovať všetko, čo kedy miloval. Teraz má šancu na vykúpenie, šancu získať späť svoj život. Táto posledná úloha je nielen veľmi riskantná, ale zdá sa, že je aj nemožná. Tentoraz jeho úlohou nie je ukradnúť myšlienku, ale skôr ju niekomu podstrčiť... (HBO Max)
(viac)Recenzie (4 110)
║Rozpočet $160miliónov║Tržby USA $292,576,195 ║Tržby Celosvetovo $825,532,764▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $85,732,021 //počet predaných kusov 3,929,688║ Tržby za predaj DVD v USA $87,000,261 //počet predaných kusov 5,235,189║ __ABNORMALITA__ __Christopher Nolan predbieha dobu a opäť do nás hustí megaobjemné sústo aké by možno s vývojom kinematografie bolo stráviteľné tak v roku 2020. Nolan akoby súperil s Jamesom Cameronom, kto ma prešpikovanejšiu vizionársku schopnosť. V podstate ide o film, ktorý búra hranice dokonalosti a zachádza až ku geniálnosti nadľudských možností. V istom ohľade ide o Matrix ďalšej dekády a asi aj preto tento krát nebol do služieb povolaní Christian Bale do úlohy Dom Cobba aby výzorom nepripomínal Keanu Reevesa ako Nea. Nuž voľba obsadiť Leonarda DiCapria nezaostala za očakávaniami tohto vyzretého herca a opäť sa prekonáva a nebolo by vôbec prekvapivé keby konečne zožal aj nejaké ceny. Viacvrstvový dej, doslova v tomto prípade najlepšie vystihujúce slovo je pyramídový, je podobný "dokonalému" Dokonalému Triku, či že vôbec to nie je pre diváka žiadna ľahká vec stráviť tu hromadu informácii čo dej ponúkne, kompletnosť príbehového prepojenia ako celku príde približne od 5pozretia filmu. A preto aj pre všedného diváka to musí byť doslova smršťový zabiják. Film má spracované všetko na tej najvyššej úrovni, detailne vypiplané triky, odzbrojujúca hudba, moment prekvapenia, fantastické herecké obsadenie(Marion Cotillard opäť čaruje svojim pohľadom, nechýba ani prepojenie z Edith Piaf), originalita snových a akčných scén, či dokonca nadmieru silný emociálny náboj... __Čím viac sa to celé snažím pochopiť, tým viac som len domotaný! Sila čo stvoril Nolan! __ /videl v kine 3x: 100%/ ()
Jsem upřímně rád za ten lehký pochybovačský osten, se kterým jsem na film šel. Počátek je nepochybně skvělým, komplexním a ambiciózním dílem, ale z mého pohledu nepřekonal dva předchozí Nolanovy majstrštyky. Na rozdíl od Dokonalého triku je přísně lineární a chybí mu ty skvělé narativní finesy, které mě i po x-tém shlédnutí zalahodí, na rozdíl od Temného rytíře tu zase chybí ona monumentální osudovost. Nápad brilantní, ale scénář trochu jankovitě vycinká vše podstatné hned na začátku, moc vysvětluje, málo překvapuje. Jonathan by určitě pomohl. A druhá věc - DiCaprio hraje naprosto stejnou postavu jako ve Scorseseho Prokletém ostrově. A co čert nechtěl, úplně stejným způsobem. Chtě nechtě mě tyto dvě věci vytrhovaly z té sladké závratě, které tu tolik lidí podlehlo. ()
Od nabušených trailerů až po závěrečné pomrknutí do davů obdivovatelů i zatratitelů je Inception vysněný klenot mezi současnými filmy. Vymazlené dítě v současnosti asi nejperspektivnějšího tvůrce Hollywoodu přetéká množstvím detailů/vtipů/myšlenek (Nolanova podoba s DiCapriem, Edith Piaf, narážky na představivost, paradoxy a odrazy/zrcadlení), že milovníci složitých teorií budou mít nejeden vlhký sen (během bdění:)). Pocit sofistikované a stylově zabalené podívané umocňuje i dostatek emocí, které mě v nolanových filmech, především v batmanech, dosud chyběly. Technická stránka je opět doslova vymazlená, stejně jako velmi dobře zvolení herci, hudba a efekty. Minimálně ve scéně s gravitací jsem musel místo pohledu na Josepha Gordon-Levitta hledat svou čelist na podlaze kina... a obdobně mě fascinuje závěrečná scéna, kdy je 148 minut dlouhé vyprávění o vložení myšlenky do hlavy syna magnáta zakončeno vložením jednoduché myšlenky do hlavy každého diváka v sále. Pochybnost. Stačilo 5 sekund a jeden architekt... Více zde. PS: odpad! je pouhá póza. Zkuste si to dát znovu, dávat pozor a myslet;-) PPS: hlubší a hlubší odhalování vodítek sebou přináší úžasnou promyšlenost. PPPS:může to být celé vnímáno jako Cobbova katarze? ()
Scénář: Christopher Nolan .. Podobně jako po první projekci Dark Knight: chci to vidět znovu. Možná ještě ze silnějších důvodů než u netopýřího muže. A nejen v tom... Precizní, zejména technicky dokonalé a velice přehledně zrežírované dílo, ovšem zase chladné, vrstvené, ale ve svých nekonečných možnostech trochu omezené a svým podáním bohužel né tak strhující. Sen ve snu. Pohlcující ano, ovšem důsledné v postupném podávání informací až jsou ty koleje příliš svazující a koridor překvapivosti omezený. Herecká sestava je výtečná, ale ani Leonardo DiCaprio zde nemá ten prostor (či sílu) urvat si něco víc. Prostě jen silná sestava pracující na plné obrátky, kde hodně zaujme (herecky!) Ellen Page.. Hudba (zvláště když si vzpomenu na excelentní podkres traileru) má sice úroveň, ale emocionálně nevytrhne. Tečka v podobě "snově nejednoznačného" rozměru je však super mystifikace... ___ Matrix kód padá ze svých výšin nerušeně i nadále. ___ Díváte se pozorně 2 ()
Pokial vo vas film vyvola jeden jediny pocit, a to ten, ze ste nasrany, tak je niekde nieco zle... Film, ktory je o snoch, o jednom z najneprijemnejsich pocitov v zivote cloveka, o pocite viny, a o snahe zmenit to, co sa uz zmenit neda, vo vas proste nutne musi vyvolat aj nieco ine, ako len tupe pozeranie na platno, na hodinky a postupne narastajuce nasranie, ze koho sa tu reziser snazi oblbnut poriadne suchym a plesnivym rohlikom. Ano, audio-vizual je skvely, teda az na zasnezenu part, kde som neveriacky krutila hlavou, ze co som snad na 356-tej casti Jamesa Bonda, ci co? Ale audio a ani video mi nestacia na to, aby mi stali chlpy. Chce to pribeh, chce to dobre spracovany pribeh a chce to hlavne postavy, ktore su vam sympaticke... Chce to ten "KICK", ktory Inception proste chyba. A navyse, ak presne viete, hoci ste sa vyhybali recenziam, trailerom, citaniu komentarov, aby ste isli do kina s cistym stitom, ako to dopadne a ako bude vyzerat posledna scena, tak to je kudla do zad aj pre otrlych, ako som ja. Som sklamana, nasrana a pevne verim a dufam, ze Nolan sa pozviecha a natoci opat nieco "kulervouce", ako je pre mna uz dnes klasika menom Memento... ()
Nolan vymyslel a oživil fascinující vesmír, ve kterém by se dala odvyprávět spousta strhujících příběhů. Je tedy velká škoda, že zrovna ten Cobbův mezi ně tak úplně nepatří. Počátek sice má všechny vypravěčské a vizuální nolanovské propriety a dovádí k formální dokonalosti hlavně jeho oblíbené hrátky s více časovými liniemi. K čemu je ale konstantní přehlednost, akčnost, a epičnost nabité druhé půlky filmu, když vás nikdy ničím pořádně nepřekvapí, nepřeveze nebo jinak nepodráždí? Přes veškeré Levittovo poletování se Počátek zkrátka drží nepříjemně při zemi, a z "darkknightovsky" odsýpajícího blockbusteru se tak nakonec stane nepříjemně chladná story bez vysněné osudovosti, na níž lze nadšeně obdivovat jen spoustu menších či větších vychytávek. Jako studijní materiál vynikající, o srdcovce se ale zatím mluvit nedá. Snad to spraví jedno z dalších zhlédnutí... ()
Začíná mě iritovat Nolanova permanentní snaha vydávat omšelé a provařené náměty v netuctovém a rádoby novátorském kabátu. Z Inceptionu tak zbývá pouze navoněné nic, které mě neutáhl ani na mainstreamové prezentování filozofických disputací o dobru a zlu, čímž si mě získal u TDK ... Ale nepochybuji o tom, že Nolan si do 10 let toho Oscara vyprosí, pak si založí studio a vrhne se na produkci, přejme mu to. Lidé potřebují snít o tom, že u letního blockbusteru i přemýšlí, až se jim z hlavy kouří. ()
Jeden z najoriginalnejsich heist filmov za dlhu dobu a zaroven najosobnejsi Nolanov film v jeho doterajsej kariere. Inception v sebe spaja vsetky vyznamne motivy (v deji i v style), s ktorymi si Nolan doteraz pohraval a synergicky ich prepaja do funkcnej, hravej a pritazlivej symbiozy. Z vyskladanej pyramidy pozitiv mi s odstupom casu velmi imponuje uchytenie celeho konceptu - pribeh je o snoch -> o akcii i deji v snoch. Napriek tomu nie je vo filme takmer ziadna surealisticka scena resp. obraz, tak charakteristicka pre sen a jeho inorealitu. Prave naopak, obraz v tonoch chladnych farieb poskytuje priestor pribehu, ktory je v svojom vyobrazenom svete prisne logicky a kauzalny. Dalej, nejde o film zalozeny na twistoch resp. takmer neustalom obracani doteraz videneho. Iste, pribeh sa pochopitelne permanentne cely cas vyvija, nie je v nom nudza o moment prekvapenia, vratane "nejednoznacneho" zaveru (tak dejoveho ako i moralneho). Este raz ale opakujem, vsetko je podriadene logike a vysvetlenym pravidlam predkladaneho sveta. Najkrajsie to asi vystihuje zaverecna tretina filmu - pararelne sledujeme naraz v urcitom momente az 4 plany / urovne deja (v skutocnosti ich je pat, ale tu piatu - realitu tu neuvadzam, pretoze vo vztahu prestrihavania medzi jednotlivym urovnami sa vyskytuje len na zaciatku samotneho zakroku vnuknutia), pricom ani v jednom okamihu nie je problem sa orientovat, kde sa divak i postavy v tom okamihu nachadzaju. Logika vesmiru, ktory sledujeme, prenika az na uroven rozzaberovania jednotlivych sekvencii, resp. dlzky obrazov z kazdej jednej zo styroch urovni presne v priamej umere k tomu, akej relativite podlieha cas v spominanych jednotlivych urovniach. Inception predstavuje jeden z moznych vrcholov sucasneho inteligentneho high-end blokbasteroveho konceptu made in Hollywood. Je to hollywoodsky dream-team v svojej najlepsej sucasnej kondicii / podobe tak pred ako i za kamerou. ()
Jen skutečně málokdy mívám u podobných hollywoodských filmů pocit, že ta kvanta milionů byla utracena za něco, co má smysl a přetrvá déle, než jen jednu sezonu. Počátek je doslova dokonalým (a tak trochu i intelektuálním, nejde-li v podstatě o protimluv) blockbusterem, který v sobě konečně spojuje vše, co dělá dobrý film dobrým filmem a tím pádem překračuje hranice svého stínu. Nolan je bravurním režisérem, ale navíc i geniálním scénáristou, jeho tvůrčí rukopis se řídí především myšlenkou a triková stránka je jen dokreslením příběhu, ne samotným nositelem významu filmu. Medium filmu je vlastně snem, ke kterému opakovaně utíkáme a mnohý z nás věří, že zobrazovaný příběh je skutečností, ta paralela je možná zásadním prvkem tohoto snímku. Počátek je hlubší podobenství o podstatě naší reality, tak trochu filosofickým zkoumáním poznání světa, gnoseologickým důkazem zpochybnění naší reality. Ta pochybnost o podstatě toho, co nás obklopuje, se táhne už od dob Platonova Podobenství o jeskyni a dnes ji opět přiživují vývody moderní kvantové fyziky. Realita není jedna, realit je více, možná tisíce, miliony, nekonečno. Záleží na pozorovateli (solipsismus), záleží na mnoha okolnostech, na subjektu, kočce, která je zavřena v krabici. Matrix ve filmové vulgární rovině otevřel tuto debatu i v rastru reality virtuální a Nolan teď přichází s mnohaúrovňovou realitou uvnitř snů. Jistě, Nolanův styl je dle železných zákonitostí hollywoodského filmového průmyslu až příliš okázalý, vše je nakombinováno až příliš na efekt, navíc tak trochu hypertrofované akční finále mírně pozapomene na hloubku v dešti kulek a výbuchů, to aby se investované miliony stoprocentně vrátily, ale i přesto nelze přehlédnout tu vyloženou snahu diváka NUTIT myslet, zpochybňovat jeho klidné bytí ve ztemnělém sále, orientovat se ve spletitém ději...to se cení, pane režisére. Proto má Počátek takové hodnocení a ohlasy, jaké má, proto je událostí nejenom této sezony. Předpovídám, že tohle bude v audiovizuálním kontextu nový Matrix... Podobné filmy: Matrix, eXistenZ, Třinácté patro, Pan Nikdo, Věčný svit neposkvrněné mysli, Osudový dotek ()
V nejtěžší filmové disciplíně zfilmování "reality snu" Nolan neuspěl (i když je pravda, že lucidní snění jsem si vždy představoval nějak takhle), Věčný svit tak i nadále zůstává jediným hraným počinem, který to uvěřitelně dokázal. Nolanovo snění je nahodilosti, překvapení, absurdity i surrealismu zbavené a díky chladnosti, odosobněnosti i pragmatičnosti zaměnitelné spíše za virtuální realitu. Což není zápor, pouze konstatování. Počátek od počátku přichází se složitým, ovšem do detailů promyšleným mnohavrstevným světem, do kterého je umístěn děj sice jednoduchý (klasický formát heist movie o vychytralém plánu, kde má každý svou pevně danou roli), ale nikoli hloupý. Navíc je to dokonalé řemeslo, to jak přehledně se zde pracuje s pěti (či dokonce šesti?) plány současně je obdivuhodné. Za co však Nolanovi tleskám je závěrečný několika vteřinový záběr, který je ve své jednoduchosti dokonalejší (a "blade runnerovsky" nadčasovější) než sebelepší šokující pointa. A nejlepší na tom je, že je to postavené tak, aby to fungovalo pro obě teorie stejně. PS: Až s vícenásobnou projekcí jsem si uvědomil, že pro mě je na tom vůbec nejpřitažlivější Cobbova osobní katarze skrze podobu Mal aka zhmotnění sobě sama nepřiznaného činu, který Cobba pronásleduje a nenechá v klidu (sice to může být i jinak, ale pro mně má Počátek kouzlo právě a jen s touto interpretací, tak mi neberte iluze a za to předem děkuji; jakkoli ta "filmová" je podmanivá i životaschopná). ()
Nemám rád sny ve filmech ani v knihách. Baví mě jen, když se mi zdají a něco takového nelze ve filmu zachytit. Přesto je počátek dobrá podívaná. Akorát nebylo vysvětleno, proč DiCapriův tým ve snech vždycky všechny tak úspěšně postřílí. Proč? Vždyť to nebyli žádní Neové, ani nic podobného. Ty snové bezpečnostní mechanismy v podání anonymních pistolníků pak působí hrozně zbytečně. ()
Dannyho parťáci v Noční můře z Elm Street. ____ Čerpal-li Nolan ve svém posledním kasaštyku z Victora Huga (Joker nalezl svůj předobraz v Muži, který se směje), v Počátku na francouzské půdě zůstává, ale obrací se od beletrie k faktu do končin francouzských psychoanalytiků. Nelze přejít, že zrovna Kubrickův minuciózni epigon Nolan, rozený v Anglii, na jejíž půdě se začaly dávno před tím, než promluvil Bacon a Locke, rýsovat základy empirického pojetí světa, upadl do snářství a okultismu. Jinde by to mnoho pozdvižení nebudilo, budí však u tvůrce, kterému je nade vše slogan Rage against the machine „all sounds made by guitar, bass, drums and vocals“ čili žádný elektrický mašinky a v TDK just si zamane převrátit na střechu opravdický kamión. Nolanovy střízlivé filmy, dokonalé jako vyrobené kolo setrvávající na své ose v equilibriu v jakékoli pozici, filmy analogového režiséra v digitálním světě, který má zelené plátno za peleš lotrovskou, s pojetím snu od základu kontrastují. Nebo ne? Osvětlí následující intermezzo. ____ I. intermezzo: Podobnost mezi filmem a snem vysvitla hned na samém počátku. Těmto řečem neujde ani Počátek – kino připomíná snění a Nolan tomu rozumí snad ze všech nejlépe. Mnoho rysů tomu opravdu nasvědčuje. Především filmy a snění spojuje vizuální charakter. V obojím najdeme v podstatě stejnou gramatiku. Neobjevují se snad ve snu podobné prvky jako zatmívačka a jízda kamery? Odtud vidíme, že divák v kině může být díky situaci, v níž se nachází, přirovnáván ke snící osobě. Stojí proti sobě tedy dvojí: psychoanalýza se svým pasivním divákem, odevzdaným v temném sálu nereálným obrazům, jako by byl v polospánku, a proti psychoanalýze se vzmáhající neoformalismus počítající s divákem aktivním, racionálním. Jak ukazuje Nolanův zásadní příspěvek k problematice, oboje vychází z chybných předpokladů. Chtějí-li neoformalisté Thompson s Bordwellem svrhnout začarovaný kruh sebepotvrzování už předem vytvořených kontinentálních konceptů v čele s psychoanalýzou a marxismem a zabývat se filmem a pouze filmem samým, zapomínají, že filmy jsou příliš komplexní a každý divák si v nich nevědomě hledá to jemu vlastní na základě zkušenosti a vášní, ten zápletku, další vizuální kvality, třetí symptomy mocenských vztahů, čtvrtý architekturu, Kaplický kupříkladu láteřil nad tím, a asi oprávněně, jak v ateliérech ztlučený místnosti postrádají esprit a věrohodnost. Problém psychoanalýzy vězí v opačném, v zracionalizování. Masová kultura je psychoanalýza obráceně. Freud pochopil, jak účinkují sny a nevědomí, a dal tak tvůrcům kultury možnost vědecky manipulovat publikem. Reklama je psychoanalýza uvedená do praxe, hollywoodský film je promyšleně organizován, emoce jsou koncipovány jako sen pro uspokojení spotřebitele. Na podvědomí není přísně vzato nic iracionálního, spíše než snu se divákův zážitek v kině podobá snění s otevřenýma očima. Nolan porušil letitý protimluv, když dal dohromady chytrý film o snech vyžadující bdícího diváka a několikeré zhlédnutí. Ukázal tím neoformalistický základ psychoanalýzy a psychoanalytičnost neoformalismu. Doufejme, že tento objev v univerzitních posluchárnách vbrzku zdomácní. ____ Většina režisérů udělá ze záběrů scénu. Nolan ze žánrů (heist, love story, sci-fi, spy thriller) a ze scén dělá film coby celek – makrosvět, jehož kontrolou je posledlý, tudíž neopomene zařadit každých deset minut z batmanovského diptychu známý supervizorský záběr nad mrakodrapy z helikoptéry, kterým sleduje kolotání vesmíru a dohlíží na stav situace-filmu. O Nolanovi je známo, že na rozdíl od takového Jacksona odmítá second unit a i na méně důležité scény dohlíží osobně. Odtud shoda se školometským suchoprdem Kubrickem, jehož mínění, že v každém filmu je jen tolik filmovosti, kolik je v něm matematiky, se šířilo ještě dlouhá léta po skonání. V Počátku Nolan smýšlí v zásadě jako platonik i pozitivista, věří, že existuje jediný svět idejí, který popisuje jedinou fyzikální realitu, ale ví, že fyzikální teorie jsou jen námi zkonstruované modely, které realitě odpovídat nemusí, jak nasvědčuje fúze makrozáběrů, velkých trompe-l'œil měřítek a epických proporcí klasického Hollywoodu se zásahy do událostí života lidského, citu pro detail a psychologický realismus Hollywoodu nového. Soupatřičnost makrosvěta a mikrosvěta v lidské mysli avizovala už Nolanova krátkometrážní prvotina, Doodlebug. Jsou tu ale i další důvody pro Nolanův trademark, záběry z výšky na město hustě pobité mrakodrapy, zatímco v dřívějších filmech, třeba v československé saudkovině Kdo chce zabít Jessii?, nacházíme tolik záběrů ze země na nebe, na helikoptéry, a naopak v momentě, leze-li postava nahoru po fasádě, bere jí Vorlíček seshora z atiky, zatímco Nolan nemůže, neboť mrakodrap atiky nezná - v tlaku méně únosný, drobátko nevzhledný stavební materiály jako zdivo a beton nahrazuje ve dvacátém prvním století ocel, lehké slitiny kovů, sklo, plasty, slovem lehká materiálově technická základna. Tedy nejen televize, počítačové hry a internet jsou důvodem k proměnám filmového stylu, jak nás učí postgraduální studenti, nýbrž i něco tak předvídatelného, jako je ruch stavební. Filmaři naň reagují, postihujíc skutečnost. Nebo ne? Osvětlí následující intermezzo. ____ II. intermezzo: Film se vždy poměřoval ke skutečnosti. Kolem těchto debat se rozvinula diskuse o filmovém realismu, odsud známe všechny ty slavné metafory: film jako okno otevřené do světa, nebo film jako zrcadlo do světa. Mnohé z těchto postojů nalezneme u André Bazina a Siegfrieda Kracauera. Pro Bazina film odhaluje vnitřní pravdu skutečnosti, pro Kracauera jednoduše reprodukuje skutečnost věcí. Oba nestoři filmové kritiky si předeslali určit, je-li film prodlouženým stínem skutečnosti, či snad pouze kopií… ani jedním není! Zaměnit obraz za skutečnost není nic jiného než podléhání fatální iluzi. Nolan tuto iluzi rozvrátil: místo toho, co jest, postavil na trůn, co má být. V protikladu k rozšířenému pojetí filmu jako zobrazení skutečnosti postavil myšlenku, že film ze své podstaty umí zhmotnit představy. Od pódiové magie Dokonalého triku přeskočil ke skutečnému zázraku. Vždyť film od svých počátků dění v záběrech ozvláštňuje (podobně jako barevné ochucené kondomy ozvláštňují sexuální zážitek) a ošklivé vystříhává, tak jakápak realita. Byla snad kinematografie stvořena k zachytávání reality? Bohužel se nás o tom snaží mnozí přesvědčit, dokonce i mistři kalibru Finchera či Manna, třebaže purifikují filmovou gramatiku a odhodlávají se k digitálu, zůstávají u bohapustých „kriminálek“! S filmy se to má jako s naším mozkem, využíváme je maximálně na 3%. Kam zmizela budoucnost? Kdy přestala být toužebně očekávanou a začal z ní jít strach? Kde máme lítající auta? Kam vyšuměly sny o letech na cizí planety? Podobně jako Palahniuk docházím k názoru, že jsme vyměnili objevitelské pudy za luxus. Spíš než na kosmický průzkum se věda soustředí na kosmetický. ____ Kontinuita Nolanovy tvorby je patrná z toho, že spolupracuje se stejným štábem a protáčí dokola tytéž herce. Ergo každý z předchozích filmů Nolana vede k Počátku, od fraktálně rekurzivních narativů ze Sledování a Mementa, přes mindfuckerskej twisting v Dokonalém triku, po kající se hrdiny stíhané minulostí z Insomnie a Batmana, a do toho touha po domově z Čaroděje ze země Oz, gravitaci nedbající výpůjčky z 2001, vizuální komplexicita Blade Runnera anebo matrixovské pojetí mytologie (Cobb/Jacob, Page/Ariadne ap.). Nolan připravil stejně jako u TDK past na festivalový snoby i rozdováděný freecooliny, když pojal Počátek jako intelektuální blockbuster, chceme-li odlehčený artwork, vzkazujíc divákům i režisérům: you mustn't be afraid to dream a little bigger, darling. () (menej) (viac)
Nolan neumí točit akci a nikdy nebude umět. Může se zdát, že u takhle intelektuálně podnětného filmu to není potřeba, ale když si sami určíte, že finále bude akční, tak se nemůžete divit, že vás někdo vypíská. A stejně jako u Temného ryrtíře vše finišuje až moc "zeširoka" a dlouho. Druhá projekce je samozřejmě jasná, už jen proto, že mám v dost zákonitostech vytváření snů zmatek ()
Myšlenka je jako virus. Odolná. Velmi nakažlivá. Nejmenší semínko může vyrůst a výsledná myšlenka Tě může definovat nebo ZNIČIT..... Ch. Nolane! TVŮJ SVĚT NENÍ SKUTEČNÝ! Svět snu - ABSOLUTNÍ filmařina plná vizuální pastvy pro oči, skvěle doplněná Zimmerovou hudbou. Je to málo? Je to jednoduché, ale ne bezduché, hodně (dobré) akce. Chybí mi víc napětí, větší emoce. Každopádně to musím vidět znovu! Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Chci vidět, že Ch. Nolan neumí jen netopýry. 2.) Jsem schopen nakreslit za minutu bludiště, který ostatní budou 2 minuty luštit. 3.) Jsem machr na paradoxní architekturu. 4.) Říkají o mě, že furt chrápu. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE *** NAPĚTÍ * ()
Po 30 minutách jsem film vypnul a řekl jsem si, že tohle tedy nezvládnu. Pak jsem si ale řekl, že když má film přes 90% hodnocení, tak ho přece musím vidět. Tak jsem si film pustil podruhé. Realita, sen, sen ve snu a ještě sen ve dvojitém snu....to už šly na mne mrákoty. Zřejmě má Leonardo DiCaprio velkou sílu v myšlenkách, neboť i na mne provedl "Inception". Také jsem upadl do hlubokého snu. Bohužel jsem ale nebyl napojen na myšlení s hlavními hrdiny, takže jsem nemohl sledovat jejich osudy. Neměl jsem sebou svůj talisman, neměl jsem architekta a chemika. Nevěděl jsem tudíž, co je sen a co realita. Matrace a polštář "Dormeo" udělalo své a já měl svůj svět. Pak jsem se probral. Nepadal jsem 40 minut v dodávce, ale matka na mne ječela, jestli nechci večeři. Film jsem si tedy pustil potřetí. Bylo to dlouhých 148 minut utrpení. Dávám 1* za líbezný hlas Edit Piaf, který mne čas od času probral. ()
Nevím, co napsat!! Tohle není film! Tohle je hudba! Zkurvená poezie! Boží dílo, které předběhlo svou dobu, stejně jako Matrix! Tenhle film se musí vidět, to s vámi souhlasím, ale hlavně se musí procítit! Jako by bezdomovec ukradl bibli, přepsal ji a pak každému radil, jak má žít! Co to s Vámi udělá!?!? ()
(The conscious mind may be compared to a fountain playing in the sun and falling back into the great subterranean pool of subconscious from which it rises. S.F. ) Narativní mrakodrapová architektura Inception je natolik dechberoucí a samotná filozofická premisa vnuknutí tak božsky fascinující, že jsem si v prvním poblouznění připadala jako svědek stvoření nových světů, jako myšlenkový tulák v labyrintu Nolanovy mysli. Jenže v okamžiku, kdy vstoupíme dovnitř oněch složitě větvených struktur, úrovní a dimenzí a setřeseme ze sebe onen snový pel, přichází lehounké zklamání z poněkud přímočarého a jednorozměrného vnitřku a cesta do hlubin duše se najednou stane mechanickým transferem bez postranních uliček, slepých ramen a skrytých symbolů. Ariadne tentokrát ani nepotřebovala klubko, aby se z onoho zrcadlového bludiště projekcí dostala, protože to vlastně žádné bludiště není. Nejslabším článkem je postava DiCapria (jako jediný z bezchybného ansáblu se nedokázal rozpustit ve své postavě, užívá stejných hereckých mimiker jako v Letci nebo Shutter Island, jeho hraniční postavy mezi normalitou a šílenstvím působí předvídatelně) Jeho podvědomí, ve kterém podvědomě čekáme freudovský oceán démonů a pudů, je na rozdíl od vší kolosální a spletité architektury nad ním konstruováno až bolestně jednoduše a banálně a nebýt Zimmera, ztratil by se i onen naléhavý imperativ osudovosti. Racionálně vzrušující, emočně impotentní. Genialita Nolana spočívá v tom, že i přes výhrady k druhé části, kdy doslova žene svoje postavy ve třech/čtyřech levelech po úzké, lineární dráze jako zvěř na porážku, mě Inception omámil. Zasel myšlenku. Jen trochu jinou, než chtěl. P.S. Viděno dvakrát ve dvou dnech. Napodruhé je Inception v mnohém působivější a dráždivější. Jen vztah Doma a Mal je stále zoufale plochý, kýčovitě melodramatický, v duchu sebedojímavého homo sentimentalis nebo třeba Fontány. Nolan je geniální architekt, ale v interiérech se má ještě co učit. 90% ()
Inception a jeho jedinečná myšlienka kradnutia informácii počas snívania....... Bol som na tom v kine a zážitok je to naozaj veľký. Film obsahuje veľkú dávku akčných scén, vizuálnych efektov, parádnu dramatickú atmosféru čí výborné herecké výkony. ()
Film tak dokonalý, až člověk cítí potřebu si u něj vyhonit. Dřív se snímkům jako Inception říkalo „dílo o muži, který se pere s minulostí a vnitřními démony“, dnes, když se tento koncept okoukal, tomu říkáme „perfektní ztvárnění mnohovrstevnosti a nejistoty reality“. Jen génius dokáže přehledně ukočírovat bordel pěti rovin, jen génius se drží vlastních slov, a sice že „základ musí být prostý“, jen génius dokáže točit neustále o tom samém tak, aby se jeho filmy zdály zcela odlišné. PS: se znalostí toho, v jak zbytečnou bouři ve sklenici vody se zvrhly zdejší pokusy o interpretaci jednoznačného Prokletého ostrova, se děsím, jak budou vypadat diskuze o tom, co znamená Nolanovo vpravdě jednoduché, vtipné pomrkávání na diváka v posledním záběru. Budou každopádně debilní, o to nemusíme mít strach. ()
V první řadě bych chtěla konstatovat, že z Inceptionu nejsem pokakaná nadšením jako mnozí, ale pro jistotu jsem si do kina náhradní plenky pampers v kabelce donesla. Netajím se svou láskou a obdivem k Nolanově práci, takže i když od jeho filmů očekávám kvalitu, byla bych mu schopná odpustit ledacos. Jenže u Vnuknutí (čeští distributoři prominou) nemám, co odpouštět. Vychvalovat každičký prvek filmu nemusím, stačí si přečíst jiné 5* komentáře, ale nedá mi jinak než vyzdvihnout opravdu strhující herecké výkony Leoparda (zařazen do oblíbených herců) a Marion. Ti, když se spolu ukázali na plátně, dokazovali, že film není postaven jen na vrstveném příběhu a efektech(dokonalost), ale i na (i když si to většina nemyslí) emocích. Mnohé to asi překvapí, ale opět jsem plakala a varuji, nechci slyšet, že je to u mě normální! :o) Upřímně přiznám, že film není ničím ohromujícím, že by z toho měli všichni přestat dýchat, ale rozhodně je výjimečný a zaslouží si chválu. Jistě budu mít pár bezesných nocí, jistě budu budoucí originální DVD několikrát pouštět a jistě budu ráda vzpomínat na kino zážitek, který mi právě Inception zařídil. ()
Reklama