Réžia:
Doug LimanScenár:
John-Henry ButterworthKamera:
Doug LimanHudba:
John PowellHrajú:
Sean Penn, Naomi Watts, Ty Burrell, Bruce McGill, Brooke Smith, David Denman, Michael Kelly, David Andrews, Noah Emmerich, Tim Griffin, Geoffrey Cantor (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Valerie (Naomi Watts) pracuje jako vysoký důstojník CIA v oddělení proti šíření jaderných zbraní. Během vyšetřování irácké zbrojní strategie zjišťuje, že navzdory přesvědčení vlády USA nemá Irák program na výrobu jaderných zbraní. Valeriin manžel Joe (Sean Penn) je mezitím vyslán do Afriky, aby ověřil pravdivost dohadů o prodeji obohaceného uranu do Iráku. Žádné podezřelé obchodování však neodhalí a o výsledku své mise píše článek do The New York Times. Jeho zjištění však rozpoutá vlnu diskuzí a kontroverze. Brzy nato je důležitými novináři odhalena Valeriina utajovaná identita. Jde o pouhou náhodu, nebo je to dobře promyšlený tah proti jejímu manželovi? Po úniku informací se Valeriina kariéra i manželství začínají hroutit. Rodiče i přátelé jsou pobouřeni, objevují se anonymní výhružné dopisy, firma jejího manžela se dostává do problémů. Valerie - manželka, matka a bezúhonná důstojnice sloužící vládě 18 let - se nyní snaží zachránit svou reputaci, kariéru i manželství. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (195)
Nepamatuji se, kdy jsem naposledy viděl takto tematický film s tak nudným scénářem a dialogy. Nedokážu pochopit, proč si Liman vybral příběh této manželské dvojice a o tom jak bojují nakonec politickou mašinérii. Možná to na papíře vypadalo dobře, ale nedokážu si dost dobře představit, jestli šla vůbec tato látka uchopit lépe. Nezachraňuji to i velmi dobré herecké výkony hlavních protagonistů, kteří aspoň trošku táhnou Fair Game nahoru......35% ()
CIA získala informaci o prodeji 500 tun uranového koncentrátu mezi vládami Nigeru a Iráku..... Naomi je mamča agentka a Sean taťka politik. Oba jsou jen nepatrnými kolečky v obrovském stroji. Což ale zatím neví..... Film dle skutečného příběhu VALERIE ELISE PLAME WILSON se umně ,,motá“ kolem eféry a kombinuje fakta o válce v Iráku s doporučením, že být proti své vládě se nevyplácí. Politika v (téměř) každým filmovým okýnku a je škoda, že Pennovo dramatické herectví dostane prostor pouze v rodinné roztržce. Snaha o morální či politický apel na diváka - ,,hleď v Americe je to stejný jako v Sierra Leone“ či ,,správný Američan by měl umět držet hubu“ je proti jeho nasranýmu taťkovi ubohá! Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Makám v centru pro kontrolu zbrojení. 2.) Ještě pořád mě zajímá pozadí války v Iráku. 3.) Jsem obchodník z hliníkovýma trubkama. 4.) Nevěřím, že by mě dokázala moje vláda psychicky zlomit. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Ten film je těžký paradox... Na jedné straně stojí neuvěřitelně a úmorně utahaný děj, navzdory neustále se pohybující kameře naprosto absentující jakékoliv tempo a film při papírově střídmé stopáži 104 minut působí jako dvou a půl hodinovka. Na druhé straně je tu pak ale špičková režie, zajímavé téma, které mě stále znovu a znovu nakopávalo k tomu, aby se soustředil a neusnul a v neposlední řadě také špičkové herecké výkony. Je to paradoxně asi nejnudnější film, který jsem od Limana viděl, ale zároveň jeho nejzajímavější a filmařsky pravděpodobně vůbec nejvyzrálejší... A já nevím, co s ním... ()
O zbraně hromadného ničení v Iráku nešlo. A nejde o ně ani v tomto rodinném dramatu, tvářícím se jako thriller. Dlouhou oklikou, která nás nechává na vážkách, jaký žánr nakonec převáží, dochází Fair Game k banálnímu vyzdvihnutí důležitých hodnot (svoboda, rodina, Bůh) na úkor několika prohnilých lumpů v Bílém domě. Jinými slovy: Bush je zlý, Amerika dobrá. Scénář sice vychází ze skutečných událostí, ale svou povrchností budí dojem díla napsaného nepoučeným člověkem zvenčí, nikoliv „insiderem“. Vyzněním neskutečně naivní film budí jistý respekt svými režijními a hereckými kvalitami. Liman dokázal bourneovsky nervní kameru využít ve prospěch konverzačních scén, které tak působí mnohem napínavěji a závažněji, než dle obsahu sdělení skutečně jsou. Když má tu možnost, rozmáchne se trochu víc a film oživí okázalejším záběrem, který ale ve scénách z Iráku či Nigérie slouží více pro okrasu než coby nositel informace. Nejspolehlivější je Fair Game díky Wattsové a Pennovi nakonec jako drama o rozvráceném manželství. Naomi nepřehrává, Sean trochu (jinak hrát neumí). Spolu, nebo spíše bez sebe, protože rodinná idyla je vždy velmi prudce utnuta střihem na pracovní separaci, tvoří sympatickou dvojici, které budete přát, za cokoliv už bojuje, ať zvítězí. 60% Zajímavé komentáře: Isherwood, Cervenak ()
Čím pichlavější téma je, tím více se stává pro diváka atraktivnějším... Přesně toho si byli tvůrci Fair Game vědomi a já se nemohu zbavit dojmu, že na tento fakt sázeli až příliš. Tento film má velmi sofistikovaný, seriózní a elegantní háv, což ostatně ke správnému politickému dramatu sedí, ale zároveň je takováto podoba mínusem, neboť leckterého diváka snadno odradí. Příběh je vyprávěn velmi pomalu a věrně, bez velkého napětí a strhujících scén a toho, kdo neví o dané aféře vůbec nic, dokonale zmate hned v prvních 30ti minutách. A ač je tento snímek technicky velmi zručně natočený a zahraný, ničím z řady podobných politických konverzaček nevybočuje, což znamená jediné - všichni na něj brzy zapomenou... Je to škoda, protože zrovna téhle šedivé myšce jsem celkem věřil. ()
Galéria (73)
Zaujímavosti (12)
- Výraz „fair game“ má v angličtině význam „snadná oběť“, nebo „osoba, která je předmětem kritiky“. Jindy se tato fráze používá ve smyslu „není to nic překvapivého a dalo se to čekat“. (POMO)
- Režisérsky zostrih filmu vyšiel až o 8 rokov neskôr. (Real Tom Hardy)
- Ve filmu si měl původně zahrát i Simon Baker. (Mr.Hudson)
Reklama