Réžia:
Masaki KobajašiScenár:
Šinobu HašimotoKamera:
Kazuo YamadaHudba:
Tóru TakemicuHrajú:
Toširó Mifune, Jóko Cukasa, Gó Kató, Isao Jamagata, Tacuja Nakadai, Ecuko Ičihara, Tacuo Macumura, Takamaru Sasaki, Joširó Aoki, Džun HamamuraObsahy(1)
Hrdinou příběhu je stárnoucí samuraj Isaburo. Žije poklidným životem, dokud mu jeho pán nepřikáže aby oženil svého syna Yogora s konkubínou, jež upadla v nemilost i přesto, že vládci porodila syna. Ačkoliv se Isaburo zprvu zdráhá, Yogoro přijme Ichi za ženu a zakrátko se mezi nimi probudí silný cit. Jijich láska starému samuraji vrátí síly a tak když zemře vládcův starší syn a on pošle pro Ichi, aby mu stanula po boku jako matka jeho dědice, Isaburo se pánovi postaví na odpor. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (78)
Až dosud by mou polochorou mysl nenapadlo, že budu nějaký film definovat jako něco mezi antickou tragédií, tragickou romancí, klasickou samurajárnou se zábavnými souboji a zároveň k tomu tu příjemně komorní, tu dramaticky rozmáchle (nemyslím výpravou). Děj je možná až překvapivě univerzální, přitom stále pevně stojící na základech samurajského kodexu cti a s tím spojené poetiky, takové malé vzpourání proti vyšší šlechtě, která se chová sviňsky funguje i v téhle podobě, navíc když přisluhovači drze zdupou zenovou zahrádku, hanba jim. Naprosto geniální je gradující závěr, kde jsem se dočkal několika naprosto skvostných vrcholů, které jsem sledoval s dechem tak zatajeným, že by ho neodhalila ani spojená klikal Hercula Poirota se Soudcem Ti a radou Vacátkem navrch. Vzývejme Toširó Mifuneho, nechť jeho lesk nikdy nevybledne. ()
Z běžného pohledu romantický film o nešťastné lásce. Z trochu komplexnějšího (a pro mě také nejzajímavějšího) pohledu, "Bildungsroman" o zrání otce Isabura, jeho syna Jogora a jeho ženy Iči. Z pohledu historicky sociálního, kodex bušido v praxi - i zde ovšem výjimka potvrzuje pravidlo. A z pohledu Kobajašiho díla, není to zrovna jeho majstštyk. ()
Souboj emocí a intrik na pozadí zdánlivě neprůstřelného samurajského řádu. Podobně jako Harakiri to na rozdíl od dalších námětem spřízněných filmů nepopularizuje feudální Japonsko, ale naopak docela kritizuje, což je určitě zajímavý pohled. Na rozdíl od vynikajícího Harakiri jsem tu ale měl (malý) problém s tempem. ()
Kobayashi byl zajimavi reziser. Tocil samurajske filmy, ale vlastne jsou to pribehy ktere cele samurajske zrizeni velmi kritizuji, zaroven vsak zachovavaji uctu pro samou esenci kodexu Bushido.Isaburo Sasahara, postava ztvarnena uzasnym Toshiro Mifunem je samuraj nizsi hodnosti, poslusnosti absolutne dbali. Je to prave kodex Bushido ktery ho dovede k poruseni jedne z jeho nejztezjnejsi casti. Krome silneho moralniho apelu, velice neklisoviteho ovsem, si tento film zaslouzi pozornost diky skvele kamere, hudbe, akcnim scenam a hereckym vykonum. Krome Mifuneho, dokonali Tatsuya Nakadai, a to je ve filmu jen par minut.Kurosawovy samurajske filmy samozrejme miluji, ale z hlediska zanru je Vzpoura pro me nejlepsim samurajskym filmem. ()
Opravdu hodně tuhé rodinné drama. Tyhle filmy si asi nedokáže užít každý a jestli někdo žádný předtím neviděl, věřím, že to pro něj může být trochu šok. Ten jejich smysl pro čest, který často vůbec není na místě (souboj s kamarádem), mě nikdy nepřestane udivovat. Příběh je ale fantastický, kamera naprosto úžasná a docela si dokážu představit, že by tohle v krvavé verzi natočil Tarantino. 85% ()
Galéria (45)
Zaujímavosti (3)
- Tóru Takemicu složil hudební doprovod výhradně pomocí tradičních japonských nástrojů, jako jsou šakuhači, biwa nebo taiko. (Terva)
- Väčšinu samurajov vo filme možno vidieť, ako nesú dva meče. Toto bola prax v Japonsku známa ako daisho. V preklade to doslova znamená „veľký-malý“. Väčší meč bola katana, ktorá sa všeobecne používala na boj a súboje. Krátky meč bol buď wakizashi alebo tanto, z ktorých posledné sa najčastejšie spája s rituálnou samovraždou seppuku alebo Harakiri. (Bilkiz)
- Natáčení probíhalo převážně ve studiu Toho v japonském Tokiu. (Terva)
Reklama