Réžia:
Lloyd BaconScenár:
James SeymourKamera:
Sol PolitoHrajú:
Warner Baxter, Bebe Daniels, George Brent, Ruby Keeler, Guy Kibbee, Una Merkel, Ginger Rogers, Ned Sparks, Dick Powell, Allen Jenkins, Edward J. Nugent (viac)Obsahy(2)
Seznamte se s něžnou naivkou, fantastickým tenorem, snobskými hvězdami, producenty v tísni, vulgárními blondýnami a "pochybnými dámami z 80.let”. Ti všichni obývají 42. ulici, zpívají nestárnoucí písně Harryho Warrena a Ala Dubina a stepují ve skvělých tanečních číslech Busbyho Berkeleyho, která vnášela lehkost do tíhy hospodářské krize. Zápletka této šarády se bláznivě zamotává, plná bleskových replik a nových tváří: Ruby Keeler (poprvé před kamerou), Dick Powell a Ginger Rogers, a její fantastická čísla (Shuffle off to Buffalo, You're Getting to Be a Habit with Me či titulní melodie) okouzlují dodnes. 42. ulice díky digitálnímu přepisu restaurovaného původního negativu a optické zvukové stopy už léta nevypadala a nezněla tak báječně a zůstává přesvědčivým důkazem, že lidská touha bavit se nikdy nevyjde z módy. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (34)
Štyridsiata druhá ulica je klasický muzikál zlatého veku Hollywoodu. Bohužiaľ ničím nevyčnievajúci. Aspoň z môjho hľadiska, i keď si uvedomujem jeho preslulosť. No bol jedným z prvých, čo mu nikto nezoberie. Lenže prvá hodina je bohužiaľ značná nuda, kde mi tie dialógy nepripadali ani zďaleka tak britké, aké by v žánri mali byť (napríklad ako v Gold diggers of 1933) a zápletka sa až tak bláznivo nezamotáva, ako tvrdí synopsia. Herectvo je značne expresívne, nereálne, ale to k žánru zase patrí. Takže ako mnohí spomenuli, veľa zachraňuje samotné vystúpenie, ku ktorému pochopiteľne po všetkých peripetiách a nepravdepodobných náhodách dôjde. Na druhej strane pri úchvatných horných pohľadoch na tanečnice som začal premýšľať nad tým, kto ich na javisku môže obdivovať, keďže diváci vidia scénu spredu. Iba divák filmový, ktorý si tak ešte viac uvedomí fiktívnosť celého deja. ()
8/10 Hned na zacatek rikam, ze muzikaly nesnasim...vetsinou se jedna o bezduche "videoklipy" s pitomym dejem natazene na neunosnou dobu trvani, kde vsechno slouzi jako vizualni zhmotneni slaboduchym pisnickam. Stejne jak jsem s obavami pristupoval k Singing in the rain, tak i tento kus jsem poustel s obavami. Ale chyba! Dej je sice klasicky pitomy ;]] a rozhodne se nejedna o milostny trojuhelnik tech postav, jak to popisuje obsah nahore, coz o autorovi prozrazuje, ze ten film vubec nevidel... Ale TY DIALOGY! Vyborne jako byva vetsinou prvni pulhodina Hitchovych konverzacek. Postupem casu se i britke poznamky otupi, ale Ruby dokaze se svym sympaticky naivnim zjevem a chlapsky choreografovanym stepem udrzet vysoky standard i po zbytek filmu. Prapredek odporne Kvasky, vyborneho Chorus Line a nedocenenych Showgirls, kde se nastesti moc nezpiva a rozhodne stoji za to videt nejen kvuli kamerove jizde mezi nohama tanecnic. ()
Choreografia,krásne babenky s krásne dlhými nohami:Bebe Daniels,Ruby Keeler,Ginger Rogers a kopec ďalších,len sa to tak nimi hemží,k tomu rešpektovaný režisér Warner Baxter,ktorý pripravuje výnimočnú,jeho konečnú SHOW:PRETTY LADY s neustálym 5.týždňovým skúšaním,ktorému ako to býva,vojde problém do cesty,ktorý by túto šou mohol stopnúť,našťastie tomu tak nie je,a ja si vychutnávam pohľad na krásne babenky,spev,step,tanec pod hlavným dohľadom choreografa Busby Berkeley a naozajstného režiséra Lloyda Bacona,kde títo dvaja páni to majú tak nacvičené a premyslené s kamerovými nápadmi,že nemôžem uveriť,ale verím,kochám sa ako to môže byť takto perfektne zosynchronizované,som v tzv.nemom úžase,fakt konečná,posledná šou je zadosťučinením sa doterajší tréning a iné problémy charakteristické pre muzikáli. Je tu vidieť viacej debutov,čo mám na mysli najmä GINGER ROGERS,ktorej parťák bude čoskoro iný velikán,odborník na slovo vzatý,Fred Astaire,s ktorým vytvorí jednu z najlepších dvojíc v dejinách filmu... Neviem,či si môžem dovoliť prirovnať k ALL THAT JAZZ,ktorý je ale,ale viac prepracovanejší...Aspoň podobnosť tu určite je. ()
Nemám rád backstage muzikály. Ať už je natočí Attenborough (Chorus Line), Fosse (All that Jazz) nebo Lamač s Fričem (Růžovým psaníčkem poznamenaný On a jeho sestra), tenhle typ filmů u mně nemá šanci, ať už je sebevymakanější. 42. ulice má na dobu vzniku velmi vychytanou kameru, k čemu to ale je, když mě příběh nudí. Když už muzikál, tak ať už je barevný a spektakulární (můžete namítnout, že Moulin Rouge i Zpívání v dešti jsou taky backstage muzikály, ale tam příběhová složka daleko přehlušuje fakt, že jde vlastně o přípravu divadelního představení). ()
Na 42. ulici jsem zcela postrádal divadelní atmosféru a přitom se tam tak intenzivně nacvičovalo muzikálové představení. Lidé neznalí vlastních jmen se zde němě konfrontovali, reprodukovali slova písní i pohyby tanců, odžívali své nejasné existence a vyvolávali dojem velkého divadelního světa. Každý krok byl však jen úkrokem a od prvních scén se chaotickým děním šířil chlad. Postrádal jsem nadsázku, která by vše zvrhla v travestii, nebo která by, třebas vrcholící milostnou pointou, alespoň nechala explodovat ohňostroj happyendu, či smysluplně vystavěný scénář, který by vážnost, ba osudovost zápletek náležitě vyzdvihl a vpustil diváka do dramatu. Dílčí silné scény, třeba iniciační rozhovor dvou konkurenčních hereček před premiérou (se svou svatební pointou), byly silné, ale až ta závěrečná procházka premiérovou scénou vzkřísila smysly chtivé music-hallu. Rozpaků jsem se prostě nezbavil – a do tance se mi nechtělo. Škoda… ()
Galéria (21)
Fotka © Warner Bros. UK
![42. ulice - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/018/162018372_a549b0.jpg)
Zaujímavosti (19)
- Pro postavu Juliana Marshe (Warner Baxter) posloužil jako inspirace broadwayský producent Julian Mitchell. (topesto)
- V tom čase bol režisér Lloyd Bacon najlepšie plateným režisérom u Warnerovcov, zarábal 4225 amerických dolárov týždenne. Tanečný režisér Busby Berkeley, s ktorým podpísal zmluvu Darryl F. Zanuck, ktorá spočívala na 1750 amerických dolárov týždenne po dobu siedmich rokov, neskôr odhadol, že jeho zvýšené nároky na vybavenie javiska prišli na tučných 10 000 za minútu, celkovo asi 120 000 amerických dolárov. (Zdroj: moviemania.sk) (classic)
- Snímka bola uvedená do kín 4. marca 1933 v deň inaugurácie Franklina Delano Roosvelta. Tento film sa ocitol na vrchole rebríčka kasových trhákov roka a stal sa najziskovejším filmom štúdia Warner Bros. celého desaťročia. (Zdroj: moviemania.sk)
Reklama