Réžia:
Edzard OnnekenScenár:
Sven BöttcherKamera:
Tomas ErhartHudba:
Maurus RonnerHrajú:
Susanna Simon, Markus Knüfken, Pasquale Aleardi, Emilia Schüle, Kara McSorley, Stefan Miess, Saskia Valencia, Paul Faßnacht, Peter Gavajda, Rainer Luxem, Jan BeckerObsahy(2)
Mark posílá ženě svého bratra Mathiase, Lauře, k narozeninám stolní hru Manatu. Večer ke hře usedne celá rodina a začnou se dít neuvěřitelné věci. Při této hře se musí mluvit pravda, ale Laura zalže. V ten okamžik hra přestane fungovat. Nejmladší dcera Betty má špatnou předtuchu. Druhý den ráno se nikdo nemůže dostat z domu. Dům se jim stane vězením do doby, než dohrají hru. Mezitím se Mark žijící na ostrově dozvídá od místního domorodce, že Manatu odpustí jednu lež, ale druhou už ne. Třetí lež už znamená smrt pro všechny. Vyráží tedy za bratrem do města, aby ho varoval. Rodina zatím hraje, ale nejsou upřímní. Na otázky odpovídají lživě a tak se ocitají všichni uprostřed velké propasti a jen společné úsilí a spolupráce jim pomůže se z této smrtelné pasti dostat. Ač se to nezdá, některé odpovědi dokonce rodinu sbližují. Při třetí lži se musí malá Betty vzdát své nejlepší kamarádky, panenky Leny, aby zachránila rodiče se sourozenci, což je pro ni velmi traumatizující. Mark konečně dorazí k domu svého bratra. Dveře ho sami pustí dovnitř a je mu přistavena židle, aby hrál Manatu také. Všichni jsou již vyděšení, ale strýc i na nepříjemné otázky odpoví pravdivě. Na řadě je otec, který nakonec získá třetí kroužek, a tím hra končí. Všichni si oddychnou. Dokonce i Betty, která najde svou panenku ve sklepě, kam se bála dva roky chodit. Mark odjíždí v domnění, že si hru odváží zpět. Ta ovšem zůstává v domě jeho bratra... (TV Barrandov)
(viac)Recenzie (10)
Jumanji jsem zatím neviděl, takže nemohu srovnávat a možná i z toho důvodu uděluji Manatu solidní tři hvězdičky. Patnáctiletou Nicky si zahrála Emilia Schüle, jedná se o jednu z jejích prvních rolí vůbec. Zaujalo mě, jak film líčí vztah mezi Nicky a jejím o rok starším bratrem Ronem. Vypadá to trochu, jako kdyby měl Ron o sestru incestní zájem, zatímco ta bratra nesnáší, avšak velmi rychle se to během hraní nebezpečné hry mění. Možná jsem si to jen špatně vyložil, ale skutečně jsem měl při sledování filmu dojem, že filmaři dali do filmu něco, co ani nechtěli. Přispěli k tomu také herci svým ztvárněním postav, zejména Emilia Schüle. Mark si nakonec hru omylem vůbec neodvezl, takže rodině hrozila další "partička Manatu". Ani se neodvažuji pomýšlet, na co by se ptal Manatu tentokrát. Doplněk: Jumanji jsem již viděl, je to o poznání lepší film než Manatu, avšak přesto ponechávám hodnocení Manatu na (slabších) třech hvězdičkách. ()
Keby neexistoval Jumanji, tak by si človek povedal, že ide o celkom zaujímavý film, ktorý aj napriek tomu že ide o nemecký tv film má slušnú vizuálnu stránku............. Problém je, že Jumanji existuje a toto je len obyčajný vykrádačka, ktorú keď porovnáme z originálom, pôsobí ako chudobný príbuzný.............. ()
Včera pozreté po rokoch. Film sa dá pozrieť ale žiadna sláva. Je to čistá vykradačka Jumanji ale ja mám takéto "herné" filmy rád. Herecké výkony sú biedne. Scenár nič moc stále to isté dookola, ialógy slabé. Nemám čo viac dodať. Celkové hodnotenie za mňa je 40%. Film odporúčam len v prípade , že potrebujete vypnúť mozog... ()
Námět velmi dobrý, ale provedení takové... ...rodinné. Všechny tresty za špatnou odpověď jsou naprosto bez invence, končí v jednom tubusu s vodou dole. To neměli tvůrci více kreativity? Záležitostí, kterých se "citlivé" otázky dotýkají, jsou velmi konvenční a odpovídají naivnímu a bezhlavému současnému vnímání světa. Suma sumárum, nic, co by divák měl vidět, byť jen jako pouhopouhou kulisu při žehlení... ()
Šeredně zpracovaný mix Jumanji a Zathury. Co mě hned odradilo, byly dialogy, které občas nedávaly vůbec smysl. „Proč nejsi učitel?“ - „Víš, mám děti rád.“ Námět nefunkční rodiny, která se má díky záhadné hře sjednotit, nezní na jednu stranu zle. Na druhou by to ale nesměla být taková příšernost. Že se dějí divné věci a nejde opustit barák? Že z desky leze radioaktivní indián? No a co, jdeme hrát, bratr co ví a zná všechno pokaždé poradí, malá sestra bude dělat fóry a to samé i velká sestra. I navzdory pravidlu, že má hra po třetí lži zabít, je stejně toto pravidlo porušeno. Po každé lži je rodina totiž přenesena do stále stejné propasti, odkud se má za pomoci logiky dostat. Teda, ehm, logiky. Osobně jsem vůbec nepochopil princip, kromě náhodného mačkání barevných tlačítek ve zdi a následovného „rozřešení problému“. Možná se to snažilo o nějaké menší napětí, ale proč se strachovat, když se stejně plošina, co se tváří, jako by se měla zasunout, nakonec nezasune. A když už nervy, tak na visejícího taťku všichni koukají, ačkoliv by mu třebaže společnými silami mohli pomoct nahoru. Ale ne, oni budou blbě koukat a přemítat o „puštění, či nepuštění“. Blbost, od které se dalo i odejít a když se člověk vrátil zjistil, že absolutně o nic nepřišel. Jednou stačilo, tohle už nehraju. 20% ()
Reklama