Réžia:
David CronenbergKamera:
Peter SuschitzkyHudba:
Howard ShoreHrajú:
Michael Fassbender, Keira Knightley, Viggo Mortensen, Vincent Cassel, Sarah Gadon, Katharina Palm, André Hennicke, Arndt Schwering-Sohnrey (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Príbeh zrodu psychoanalýzy a vzťahu Sigmunda Freuda a Carla Junga... Psychiater Carl Jung (Michael Fassbender) chce na mladej pacientke Sabine (Keira Knightley), ktorej diagnostikovali hystériu, vyskúšať experimentálnu liečbu pomocou psychoanalýzy. Sabina sa mu počas liečby prizná, že ju v detstve bil a ponižoval autoritatívny otec. To podporí Jungovu teóriu o prepojení sexuality a emocionálnych porúch. O svojich zisteniach s nadšením píše Sigmundovi Freudovi (Viggo Mortensen)... (STV)
(viac)Recenzie (720)
Skoro jsem si myslela, že jsem se omylem zatoulala na projekci Vrtěti ženou, páč takovouhle řachandu jsem u filmu už hodně dlouho nezažila. Brada Keiry Knightleyové by si skoro zasloužila samostatný titulek, o nějakém tom ocenění ani nemluvě, mrška jedna špičatá, vošklivá. Nebezpečná metoda svým okázalým ignorováním příběhu, motivací a nějakého jasného vymezení zcela očividně aspiruje na něco ambicióznějšího než klasický narativ, jenže její úvaha o sexualitě, destruktivitě a sebeomezování v zájmu obecné morálky má bohužel podobu suchého přednesení hypotéz jednotlivých postav a nikdy nenabude ucelené podoby něčeho, co by se dalo považovat za víc než za stručné přetlumočení skript. Ale gymnazisté tu školní projekci kvůli ZSV zajisté ocení. ()
Zacatek filmu je docela zajimavej. Hodne psycho Keira a jeji lekar Fassbender, kteremu sem tam poradi Mortensen. Ne ze by to bylo neco extra, proste uz xtej film o blaznovi a jeho doktorovi, ale natoceny to je bezchybne a herci jsou paradni. Jenze behem nakejch 45 minut to spadne do podivnyho trojuhelniku, kdy vsichni jen neustale diskutujou, sem tam mi unikal smysl, co to vlastne resi a film se zacne lehce tahnout. A to bohuzel az do konce. Nebejt kvalitnich hercu, tak by to asi byla nuda k posrani, ale takle to nakonec ty 3* da. ()
Tak vám nevím, ale za tohle bych nařezala na holou spíš Cronenbergovi než Keiře... Pokud některý z jeho dřívějších filmů brousil po povrchu, bylo to proto, aby naznačil, že pod povrchem se nacházejí věci tak děsivé, že je ponechá na naší vlastní představivosti. Ale v tomhle případě je povrchnost jenom povrchnost, abych parafrázovala jednoho z hrdinů, a suše akademický výlet s přehrávající Keirou, jíž bych doporučovala prostudovat si Saturninova slova o podobnosti energických mladých dam s odhodlaně vystrčenou bradou a přiblblé opici, se tak zvrhl do... no, spíš nezvrhl, zvrhlá je spíš hra s divákem, který čeká něco jiného než suše odrecitovaný seznam pojmů a metod (sny-jasně, oidipovský komplex-že váháte, masochismus-nějaký by byl, akorát nebaví ani jednoho z aktérů, animus/anima-zvláště otravné, slovní asociace- hlavně ať to pozná i slepej) smíchaný s nepovedenou červenou knihovnou, která navíc dík lokacím připomíná cosi od Rosamundy. Myslím, že líp obsah filmu prorocky shrnula jedna moje kolegyně, když se kdysi překlepla ve zprávě a napsala: "Pacientka je spíče depresivní." Tahle metoda je zkrátka trochu moc bezpečná a unylá. A snesitelná jenom o prsa - a ještě k tomu o Keiřina. ()
Chtějí-li psychiatři svádět intelektuální klání, tak ať to dělají. Chtějí-li léčit, tak směle do toho. Chtějí-li spolu souložit, tak v tom jim také bránit nebudu. Ale ať za sebe nenastrkují mé oblíbené herce a nenutí mne tím, abych se na to díval. Ono je to totiž natolik nudné, že mi z toho přestaly zabírat prášky proti agresivitě a začal jsem nekontrolovaně mlátit hlavou do zdi tak silně, že jsem se uvedl do stavu naprosté příčetnosti. Tímto končím s léčením. ()
Je to tak kultivované, až je mi z toho smutno. ()
Ochromená žena, která měla být jen nástrojem "nebezpečné" psychoanalytické metody se nakonec stala živlem, jenž dokázal způsobit mezi dvěma největšími psychoterapeuty uragán... Z toho může vzejít vítěžně snad jen Cronenberg! Nebezpečná metoda je na první pohled nepříliš oslnivé, kostýmové drama, ovšem Cronenberg uvnitř se rozhodně nezapře, třebaže je tentokrát obtížněji rozpoznatelný. Cronenberg nechával ve svých dílech vždy vyniknout sexualitu a/nebo násilí, nyní však nastal čas, aby se o jeho oblíbených tématech pouze rozpravovalo v poklidných, inteligentních a velice důmyslných dialozích, namísto explicitního vyobrazení. Výsledek, sic není do očí bijící, však není o nic míň přesvedčivý - Cronenberg, aniž by manipuloval s historickými fakty, dokázal na svou stranu strhnout i samotného Junga! Freud, se svým konceptem pudu sexuality, byl hračka a charismatický Viggo Mortensen tomu jen moudře přikyvuje, avšak Jung potřeboval právě nějakou femme fatale, aby také pochopil síly "živočišna"... Kdo čekal jeden spanking za druhým, bude zklamán, kdo čekal typického Cronenberga, bude zklamán, kdo čekal strhující historické drama nejspíš taky, přesto se tato konstelace výše zmíněného povedla a dosáhla svého cíle, jen je třeba pozorněji naslouchat. 8/10 ()
Je tu málo Freuda, to mě mrzí - jeho konflikt s Jungem je mnohem zajímavější než vztah s Knightley. Stejně tam mě mrzí, že i když cesta, jakou se film k cíli vydává, je působivá, samotný závěr, pointa i premisa jsou jasné po pěti minutách. ()
Velmi zvláštní snímek, který potřebuje důkladnou psychoanalýzu pro jakékoliv objektivní hodnocení. První divácký dojem je značně chladný a odtažitý, teprve při bližším zkoumání vyjde najevo, jak důkladně promyšlený film je a jak se které psychologické motivy aplikují na filmařské postupy, jako takové... ()
Nejsem si vůbec jistá, co jsem to právě viděla. Pravda je ta, že mě během sledování polévalo horko a zčásti to bylo i studem za tvůrce, jak tohle mohli vypustit. ()
Poutavej příběh a hlavně legendární herecký výkony v čele s boží Keirou Knightley! Dobrá práce Cronenbí ! ()
„Sometimes you have to do something unforgivable... just to be able to go on living.“ Freud? Doutník. Anděl? Němec. Fassbender? Přesnost. Kláda? Penis. Mortensen? Zkušenost. Jung? Svědomí. Nitro? Špína. Cronenberg? Křišťál. Keira? Brada(vka).. Nářky nad povrchností jsou možná na místě, protože autor velmi chytře udělal z červené SM knihovny a disputace kapacit psychoanalýzy surfové prkno. Prostý nástroj, přístupný všem, při správném užívání nesmírně vzrušující, jehož jednoduchost oceníte právě na hladině - ostatně, kdyby se ten kanadský gynekolog mysli pustil pod ní, bylo by mu to vyčítáno mnohem víc, tak nač ztrácet autoritu.. Umírněný Cronenberg 21.století je pro mě velmi přitažlivý a některé momenty mi v jeho podání způsobují čirou diváckou radost (tady pragmatismus pacienta Grosse, závěrečný dialog u jezera, či "zavlečení moru" do Ameriky). Žádám si crossover Nebezpečné metody a Studu, kde Fassie ve dvojroli sám sebe zanalyzuje.. ()
Kinematografická slast, technicky nesmírně promyšlená - avšak tím pádem i poměrně odtažitá a to i kvůli statické teatralitě, kdy postavy povětšinou hovoří v pokoji. Keira svým výrazným fyzickým herectvím, kdy místy vypadala, že jí čelist vyjede jako vetřelci, konečně dokázala, že umí hrát. Viggo s orálním fixací na doutníky je težce charismatický a Fassbender by měl přibrat, jinak si od něj žádná už naplácat nenechá./// Pro nás, kteří se (laicky) zajímáme o psychologii, je film zábavnou ilustrací plnou známých myšlenek obou velikánů psychoanalýzy s velmi energickými dialogy, ze kterých čiší inteligence. Obávám se však, že pro některé to bude jen suchopárné drama o nevěře "s těmi slavnými psychology", případně film na Cronenberga nečekaně krotký - a to je vzhledem k tématům jako libido, sex, S&M docela s podivem. Sexuální scény voyeristicky nasnímané přes zrcadlo (ha!) nemají šťávu a to nejen kvůli tomu, jak asexuálně Knightleyová vypadá. Vypadá to, jako kdyby Cronenberg své režisérské perverze potlačoval./// Na hudební doprovod je film skoupý a nabízí pouze několik krátkých částí skladeb či dokonce jen pár tónů. Jako kdyby nás chtěl obrat o všechno, co chceme, případně nabudit na velké finále, které se však nekoná. Ve scénáři není téměř žádná zbytečná věta, kameraman se ani jednou onanisticky neukájí záběry na přírodu nebo rozjitřené obličeje ve velkém detailu, ale přesto jsem měla pocit, že sedím v kině přes dvě hodiny. [Kino] ()
Pro mne zcela neznámý příběh tří lidí světové proslulosti soustředěný do několika počátečních, ještě předválečných let minulého století, fakticky do posledních let "dlouhého" devatenáctého století. O existenci Sabiny Spielreinové, vynikající ruské psycholožky, usmrcené nacisty, jsem neměl tušení. Pro Knightleyovou to byla šance, kterou dokázala nesporně využít (na rozdíl od jiných nemám o jejím herectví a umělecké hloubce nejmenší pochybnosti) a zřejmě umělecky vyzrát. Po dlouhé době se podařilo přiblížit mimořádně šťastným způsobem životní osudy tří vědeckých velikánů. Pokud lze filmu co vytknout, jsou to skutečné životní osudy jeho protagonistů. Spielreinová - i její předobraz byl mimořádně půvabnou a krásnou ženou - se ne do Ruska, ale do SSSR vydala r. 1923 tzn. po skončení občanské války (1917-1921/22); její choroba, hysterie zabírá ve filmu neúměrně mnoho místa, zcela stranou zůstává její vlastní vědecká, mimořádně úspěšná činnost (stala se mj. zřejmě Freudovým přičiněním první členkou-ženou vídeňské Psychoanalytické společnosti). Z druhé strany je ovšem pravdou, že potřeby a záběr filmového scénáře se od popularizujícího dokumentárního filmu značně liší. Buďjak buď METODA je v každém ohledu pozoruhodným, dech beroucím dílem. Dílem již teď záslužným a obdivu hodným. ()
|| Scenár: Chrisopher Hampton / Predloha: The Talking Cure - Christopher Hampton (divadelná hra), A Most Dangerous Method - John Kerr (kniha) | Hudba: Howard Shore | Produkcia: Jeremy Thomas, Tiana Alexandra | Distribúcia: Sony Pictures Classics | Štúdio: Recorded Picture Company, Telefilm Canada | Rozpočet: 18,793,500 $ | Tržby: 27,462,041 $ || Chladný, decentný, a pritom šialený príbeh. Takúto mieru faktickosti a psychologických pochodov na úkor dejovej farebnosti a gradujúceho tempa diváci určite neocenia pozitívne. Je to totiž dosť nezáživný spôsob zdelovania, a pri takomto obsadení a tvoriacom týme je to ešte viac prekvapujúce. To duševné trápenie postáv som ale zhltol z dôvodu, že divák môže byť týraný námetom dvojakým: 1. postavy sa ešte nikdy nestretli s ničním tak zlým, a len v priebehu príbehu sledujeme ich pašie. 2. príbeh sa už začína tak, že postavy zažili peklo, a mi sledujeme oné následky. A Dangerous method patrí do druhej kategórie, a veru, je to ešte stále intelektuálnejší spôsob filmovej zábavy, než prvá kategória, napríklad Eden Lake. Fanušíkom sa ale ani v tomto prípade nestanem. 60% | HD, THX, HU DTS | ()
Nebezpečná metoda je po informativní stránce velmi poutavá a značně obsáhlá. Konverzace mezi Sigmundem Freudem a Carlem Jungem jsou zajímavé a jejich rozlišné názory se dobře poslouchají. Viggo i Michael jsou skvělá volba, stejně jako "narušená" Keira Knightley i Vincent Cassel, který zde po řadě svých dokonalých záporáků ztvárnil o trochu "normálnější" postavu. Jen po té emoční stránce se mně to nijak nedotklo. Také milostná aférka mezi Carlem a Sabinou mi přišla poněkud chladně zpracována, jako by se vlastně o nic nejednalo. Jakoby na ní filmu ani příliš nezáleželo, nebo alespoň se jí neměl v úmyslu věnovat do hloubky. Jinak je však snímek zdařilým a za zhlédnutí stojí. "Nevěříte v monogamii?" - "Pro neurotika jako jsem já, si nedokážu představit více stresující koncept." ()
Herecky luxusná nuda. Bežný divák do tých intelektuálnych dialógov neprenikne a z letargie nevzrušivých obrazov ho vytrhne akurát milenecká aféra, hoci aj tá postráda hlbší zmysel a význam. Mohol z toho vzniknúť myšlienkovo plnohodnotný "malý" film, ktorý by síce nenaplnil kasy, no uspokojil by po poznatkoch dychtiacich divákov - na to by však musel byť dlhší a musel by dôkladnejšie analyzovať vnútorné charakteristiky ústredných postáv. Film o ľudskej sexualite, vášni či emóciách si predsa len zaslúži subjektívnejšie, rozorvanejšie podanie (v tomto smere pôsobí k prvotriednym snímkam Koža, v ktorej žijem/Horký mesiac priam triviálne). Herecká trojica Knightley-Mortensen-Fassbender vynikajúca, no pre taký zabudnuteľný film jej je škoda. ()
Asi před dvěma měsíci, v době, kdy jsem o ději Dangerous Method neměla ani ponětí, jsem v Late Late Show Craiga Fergusona zahlédla epizodu, ve které byli Jung a Freud neustálým předmětem diskuze. Narážky na tyto dva psychology, které provázely celou talkshow, mě nakonec donutily vyhledat si více informací o jejich vztahu, takže mě nedávné zjištění, že existuje filmové zpracování tohoto tématu, více než příjemně překvapilo. A nedovolilo mi být jakkoliv objektivní. Film je totiž přesně takový, jaký bych si ho vzhledem k námětu představovala. Uhlazený a řemeslný, velmi dobře koukatelný (výborná hudba a kamera!), přesto nemainstreamový. Navíc disponující bezchybným Mortensenem a výborným Fassbenderem, který se pro mě, zvlášť připočtu-li mu k dobru ještě Shame, stává jedním z nejvýraznějších talentů současného Hollywoodu. Snad jen Keira Knightley, všemi chválená, mi zde vůbec neseděla. U filmu, který se snaží být umírněný, více o dialozích než o emocích, mi její fyzické přehrávání přišlo velmi umělé a nepřirozené. ()
Čisté, učesané, roztomile dvojsmyslné a chirurgicky přesné. Historická zkratka, která překvapivě vtáhne hned prvními minutami a daří se jí udržet pozornost po celých sto minut nemluvě o fyzickém výkonu Keiry Knightley, z kterého mě bolí čelist ještě teď. ()
Především poslední půlhodina je naprosto skvostná - vztah mezi Freudem a Jungem je tu řekl bych až strhující. Celá zápletka s postavou Keiry mi naopak přijde poněkud slabá, ačkoliv bez ní by to byl zase úplně jiný film... Každopádně na Cronenberga relativně umírněný film, nepříliš explicitní:) ()
Povedené Cronenbergovo konverzační cvičení. Hutné téma psychologie a sexuality je podpořené skvělými hereckými výkony. Keiřiny transformace jsou bravůrní a jak Fassbender tak Mortensen (stále přežvykující doutník) si své dialogové sekvence užívají. Odstup a chladné vyjadřování se k problematice je pro vědecký výzkum na místě a sebemenší náznak emocí je potrestán zničením postižených charakterů. ()
Reklama