Réžia:
Tecuja NakašimaScenár:
Tecuja NakašimaHudba:
Tojohiko KanahašiHrajú:
Takako Macu, Jošino Kimura, Masaki Okada, Ai Hašimoto, Mana Ašida, Jukito Nišii, Hirofumi Arai, Juiko Karija, Maaja Kondó, Rena Nónen, Kaoru Fudžiwara (viac)Obsahy(1)
Yuko Moriguchi je učitelkou na střední škole. Její život se zhroutí poté, co je její čtyřletá dcera nalezena mrtvá v bazéně. Yuko časem zjistí, že se nemuselo jednat o nešťastou nehodu, ale že její dcerka mohla být zavražděna dvěma studenty, které shodou okolností sama vyučuje. Rozhodne se školu opustit, ale ještě předtím se třídě přizná, že viníky rozhodně nehodlá nechat nepotrestané. Šokující drama z prostředí japonské školy podle stejnojmenného románu Kanae Minato. (Sesshoumaru)
(viac)Recenzie (289)
Mohla to být(ze začátku se to tak tvářilo) dokonalá studie příčin a následků s precizně zmapovanou emoční pavučinou, která mimojiné zkoumá vštěpovanou potřebou"něco dokázat", přemýšlí nad rolí médií a komunikačních technologií v životě teenagerů atd... Místo toho je to jen další složitě překonstruovaný snímek o pomstě zabalený do perfektní kamery a (snad celých 106min)zpomalených záběrů, které ale nemají sílu utáhnout celý film.......škoda. ()
Svěží a svižný thriller s originálně pojatým vyprávěním (formou zpovědí několika hlavních postav) a velkým množstvím překvapivých zvratů. Snímek má široký záběr, divák sleduje poměrně hodně důležitých postav, přičemž snad ani na jednu z nich nelze pohlížet zcela pozitivně. To mi vadilo a rušilo mě to od hladkého diváckého zážitku. Morální ospravedlnitelnost Yukoiny pomsty se totiž časem stává víc a víc problematickou, tvůrci to ale vůbec nijak neřeší. Sympatie se tak minutu od minuty ztrácejí, případně přelévají od původní oběti k původnímu viníku a zase zpátky. Důsledkem toho je, že mám z Kokuhaku dost neujasněné pocity. Technicky bezproblémové, dějově spíš jako podnět k dlouhé diskuzi. 7/10 ()
Velmi uhrančivou formou vyprávěn příběh o krutosti, pomstě, osamělosti a duševní bolesti. Skutečněj scénaristickej mazlík, který nepustí dokud neskončí. ()
Jak kdybych sledoval nějaký zfilmovaný Manga komiks. Kokuhaku je tak nahypovaný film, že jsem snad nemohl nebýt v napětí. Naprosto brutálně efektivní, vyprávějící příběh z nějakého mezi časového prostoru a skákající z jedné brutální situace do druhé. Zároveň představující momenty, co se staly, ale i momenty, co by se mohly stát. Hledat mezi tím realitu a fikci není vůbec jednoduchý. Každopádně klobouk dolů za takhle natočenou pomstu. Nedokázal jsem od toho odlepit oči. Nejenom teda proto, že jsem se ztrácel v čase, ale i proto, že herci jsou naprosto boží a vypráví mi příběh, ke kterému se jen tak příště nedostanu. Viděno na základě Challenge Tour 2015 ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $45,167,000║ Ostal som milo v šoku_DOKONALÝ THRILLER_ spôsobom prevedenia, drsnosti, dravosti, štylizácie či šokujúcich odhalení porovnateľní s Se7en /100%/ ()
Scénář: Tetsuya Nakashima .. Lahodný vizuální styl s příjemným hudebním podkresem a až ubíjející obsah o pomstách. ()
Nepřiznaný japonský spin-off Parkovy tetralogie (počítám i povídku Cut) o pomstě. To tu zaznívá (a zaznívat bude) často. Ono to tak totiž; chtě nechtě; působí. Možná i více než by bylo záhodno. Rovněž výtečně vymyšlené i netradičně rozpracované téma pomsty z více pohledů, rovněž nápaditě natočeno, ale i přes kvality začátku a úderného závěru je to během druhé třetiny roztahané, mnohdy až nezajímavé. ()
JE OPRAVDU ŽIVOT KAŽDÉHO TAK VZÁCNÝ?..... /// Máte rádi monology a štve vás zákon na ochranu mladistvích? Fascinují vás dětské zrůdy (byť geniální) a nenápadní (ještě geniálnější) vykonavatelé pomsty? Pak vám tenhle ve zpovědích vyprávěný příběh o tom, jak Dr. M. Sakuramiyami změnil několika studentům život (no... ona to byla spíš jeho krev..) zřejmě neudělá ZE ŽIVOTA PEKLO, ale radost. Netradičně pojaté vyprávění o vývoji událostí v jedné třídě nedojímá a jen lehce jitří emoce. Suše vypráví o upřímně krutých i morbidních dětech, které jsou nakonec jen ubohé a hloupé. A když uslyšíte - MLASK – ten zvuk, když zmizí něco co milujete, zjistíte, že vyrovnat se dá nejen s AIDS, ale i se ztrátou dcery. Jen je třeba najít způsob, jak toho dosáhnout. A pak ten zvuk může znít trochu jako – BUM - .... výborně paní učitelko! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nechystám se číst knížku od Kanae Minato. 2.) Zajímá mě, jaké jsou děti japonských školách. 3.) Chci vidět zabít malou holčičku. 4.) Zítra se ve škole bude číst slohová práce na téma ,,Život“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Obrovská škoda, že Confessions je více Drámou než Thrillerem,kdyby se tak nestalo, tak momentálně skáču radostí do vzduchu,bohužel se tak stalo a vznikla dlouho táhnoucí se nudná dráma,která mě nezaujala bohužel ničím, ještě k tomu často ve filmu vypráví monologicky jedna osoba, což vážně nesnesu.. Za mě palec dolů. ()
Demence o děcku, které se chce zalíbit mamince. Hodně se tu brečí, ještě víc žvatlá a v lednici je ruka. ()
Netušila jsem ani náhodou, že v tom nepřeberném množství filmů ze školního prostředí lze nalézt takový skvost. Precizně a netradičně zpracovaný mysteriózní psychothriller, který navíc ještě donutí člověka přemýšlet i o psychice mladých lidí všeobecně, protože děti se nerodí s vrozeným zlem, ale v některých případech, tak jak to bylo i v tomto příběhu v nich pomalu graduje vlivem nefuknkčního rodinného prostředí. Rozhodně se mně líbilo, že drama bylo předložené vyprávěním jednotlivých protagonistů, včetně zcestného uvažování matky (pro ní, ale jediný možný způsob pomsty), která ztratila svou dceru. Šokující, drsné a s vynikající atmosférou, jen bych snesla o trochu míň patosu v některých scénách. Jinak naprostá spokojenost. ()
Velmi tezovité dějově i obrazově, ale možná právě díky tomu se to tak moc trefuje. Výsledek je intenzivní thriller, který se stupňuje každým dalším obrazem. Něco jako kdyby chladný odstup Davida Finchera spojil síly s "občanskou brutalitou" Šiona Sona. Je kupodivu, že režisérovi bylo tehdy už 50, srší to energií nadšeného debutanta, míněno v nejlepším slova smyslu. Sice to považuju spíš za velmi povedenou hru na efekt než sondu do života nebo pevné filmové dílo, ale ten efekt je takřka maximální. ()
Film má štěstí, že je vyprávěn zrovna tímto příběhem, protože kdyby to bylo jinak, tipuji, že by měl o dost nižší hodnocení. Když se nad tím člověk zamyslí, tak zjistí, že je to jen obyčejný film o pomstě za smrt dcery a o tom, jak zhoubná je samota. Čekala jsem nějaký víc šokující konec – nutil mě k tomu celý film, připadalo mi to, že se chystá nějaké velké odhalení, a ono v podstatě prd. Určitě to není špatný film, jen místy až moc tmavý na můj vkus. Zajímavě to ukázalo posedlost (ať už Oidipa nebo zlomené matky), kam až dokáže zajít. Ale i tak odcházím trochu s rozpačitými pocity, že mi snad i něco k dokonalosti chybí. Řekla bych, že jako knížka to muselo mít větší grády. :-D Ale určitě v ní nebylo tak zajímavě „ukázáno“ vracení času. Slabší 4*. ()
Hned na první pohled člověka zaujme technická stránka filmu, výbornou kamerou, střihem, hudbou a tolika flashbacky a hlavně zpomalovačkami, že jsem si připadal jako při hraní Maxe Payna :-). Krapet složitější je to ale s obsahem, příběhem. Ten byl rozhodně silný, avšak měl jsem problém ho brát vážně, a to kvůli pramálu zkušeností s japonskou hranou kinematografií, resp. mentalitou tohoto národa. Takhle to vypadalo, že je tato východní země ovládána psychopatickými mladistvými, kteří mohou bez jakýchkoliv problémů terorizovat a zabíjet kohokoliv aniž by jim v tom někdo z dospělých bránil nebo je zato trestal. Jestliže to beru jako nadsázku, tak ta mi k tématu filmu moc nepasuje a tudíž nefunguje. Asi budu potřebovat více zkušeností s danou kinematografií, abych si na ni patřičně zvykl, v tomhle případě to vidím na 4*. ()
Je to perfektná mierne thrillerovo ladená dráma. Má skvelý príbeh o stredoškolskej učiteľke, ktorá prišla o svoju malú dcéru, ale keďže sa jej podarilo zistiť, že to nebola nehoda, ako sa pôvodne myslelo, ale to zámerne spôsobila dvojica jej študentov, ktorí ale kvôli nízkemu veku nemôžu byť plnohodnotne potrestaní, rozhodla sa konať a vymyslela si svoju vlastnú pomstu. A tá začne dlhodobo výrazne ovplyvňovať nielen vrahov, ale aj ich okolie. Spracovanie je vynikajúce, tu je už od úplného začiatku jasné, že sa bude jednať o výnimočnú záležitosť a výsledok ani v najmenšom nesklame. Tému pomsty mám veľmi rád a to prakticky v jej akejkoľvek podobe, tentoraz je to opäť niečo nové, s čím som sa v podobných filmoch ešte nestretol, ale vyšlo to skutočne perfektne. Nájde sa tu aj mnoho prvkov, ktoré mám veľmi rád a tak vôbec nevadí, že celá úvodná polhodina sa odohráva prakticky len v jednej triede, kde je v popredí učiteľka a dá sa dozvedieť takmer všetko dôležité, podané je to tak skvelo, že to až berie dych a bol som z toho skutočne nadšený, ale úroveň filmu sa našťastie ani následne vôbec nezníži. Miesto bežnej žánrovej gradácie je toto podané skôr tou dramatickou formou, s čím tiež nemám problém, všetky dôležité postavy dostanú svoj priestor, pričom majú aj samostatné kapitoly kde sa dajú dozvedieť nielen ich motivácie a ciele, prípadne následky pomsty, ale vlastne aj nazrieť do ich vnútra a keďže ani jedna z postáv nie je čiernobiela a vždy sa jedná o nejaký ten typ psychopata, rozhodne tu má čo zaujať. A rozhodne nesklame ani celá záverečná fáza, toto sa mimoriadne vydarilo. Takže tu o ničom inom, ako úplnom nadšení nemôže byť ani reči, vynikajúca záležitosť od prvej do poslednej minúty, kde je potenciál každej scény využitý naplno. Herecké obsadenie je výborné, charizmatická Takako Matsu v hlavnej úlohe, skvelá Ai Hashimoto, ktorá mi asi ešte zo všetkých sedela najviac, zaujímavá dvojica vrahov a ešte dostatok vydarených vedľajších postáv. Réžia a technická stránka sú perfektné, vynikajúca vizuálna stránka, tu je snáď každý záber dovedený k dokonalosti, skvelá atmosféra a celé to originálne prevedenie, toto sa nesmierne vydarilo. A k tomu ešte skvelá hudba, ktorá z mnohých scén robí nezabudnuteľnú záležitosť. Confessions je vynikajúce a originálne dielo, ktoré ma ani po viacerých pozretiach vôbec nesklamalo, práve naopak, mám pocit, že ma stále baví viac, jeden z najlepších filmov, aké som vôbec videl. 92% ()
Netvrdím, že Kokuhaku byl úplně dokonalý film v obecné rovině, ale skvěle žánrově zvládnutý byl. Mnohdy se místo slov nabídne v rychlém střihu obraz, který doslova dopoví větu. Tu a tam je úmyslně matoucí časový odskok o kus dopředu (nebo dozadu) -- a jako hra s vracením času se používá budík, který (ne, není to scifi) vrátí čas, aby bylo možné prohlédnout si a rozebrat scény znovu, z jiného pohledu -- a dokonce to není rušivý element, protože majitel budíku je dětský kutil. Jak napsala Orina, je to film o matkách, tak nějak mi tímto aspektem připomíná Silent Hill :) P.S. pančelka vypadá na začátku jako oběť... což je tedy i na konci, ale rozhodně ne bezbranná. ()
Mindblowing, aneb všetko čo mám na filmoch rád pod jednou strechou. Aj na tretí krát ma to neskutčne baví. 100% ()
Neviem, či dnes na školách funguje mliečny program. V časoch školskej dochádzky sme denne na desiatu dostávali zadarmo sáčik s mliekom. Neskôr pribudol makom posypaný sladký rožok. Pre spestrenie mlieko sem-tam nahradil ovocný kyslomliečny nápoj Dolinka. Mlieko bolo dodávané v umelohmotných prepravkách. Vždy jedno-dve umelé vrecká pri prenose v prepravke praskli a mlieko z nich vytieklo. Hodiny roztečená biela maglajzovitá sračka na dne prepravky smrdela jak fras. Čo sme sa s týmto darom spoločnosti navyvádzali nechutností! Pravda je, že nám do mlieka triedna učiteľka nevstrekla krv nakazenú HIV vírusom. No po škole sa aj tak motalo pár zástupcov pedagogického zboru so sadistickými sklonmi. Výchovnými metódami, ktoré si s rozkošou skúšali na nás, spôsobili v detských dušiach trvalé jazvy. Je jasné, že Kokuhaku je hyperbolické posolstvo. No trefne odzrkadľuje nielen úroveň dnešnej mládeže bez mravného kódexu a odvahy, vzhliadajúcej sa často len vo svojich ochraniteľských rodičovských vzoroch. Pre ich pozornosť urobia čokoľvek. Takmer totožná spoločnosť krutých detí a učiteľov na stredných a základných školách, bez morálky a súcitu, bola i v ČSSR. ()
Mám rád narušených hajzlíkov a ešte k tomu plno slow motion sekvencii urobilo z tohto filmu velmi zaujimavy zazitok. ()
Študenti jednej z tried strednej školy, "A" a "B", zapríčinia smrť dcérky, triednej učiteľky. Za svoj skutok nie sú trestno právne zodpovedný. Presto všetko musia byť potrestaný! Výborný príbeh a nápad, no to čo ma brzdí k lepšiemu ohodnoteniu je jeho spôsob spracovania. Síce originálne, no zároveň akési, ja neviem, mdlé? Thriller bez mrazivej atmosféry? Proste mňa tento snímok nezasiahol tak, ako by mal. Potešil hlboký pohľad do duše určitých postáv. Spolu s tým však súvisí aj určitá prehnanosť, dôvody konania mi prišli "prepísknuté", ba priam pritiahnuté za "vlasy". Sledovať "Kokuhaku" vďaka neskutočným, detským, hereckým výkonom či vizuálnemu spracovaniu vyslovene nenudilo, som rád, že som tento film videl, no už by som si ho druhý krát nepustil. Nechápem, milujem drámy, no toto išlo akosi mimo moje zmysly. Jednu ★ navyše pridávam len vďaka rozuzleniu. Tak to má byť! ()
Reklama