Réžia:
Mark de CloeScenár:
Mark de CloeKamera:
Jasper WolfHudba:
Johan HoogewijsHrajú:
Matthijs van de Sande Bakhuyzen, Lois de Jong, Tygo Gernandt, Hadewych Minis, Egbert-Jan Weeber, Terence Schreurs, Sanneke Bos, Rients Gratama (viac)Obsahy(1)
Benny a Ginny žijí v paralelním alternativním světě, který by šlo klidně nazvat světem jepic. Zde se totiž lidská existence omezuje na pouhopouhých čtyřiadvacet hodin. Na všechno, co chcete prožít, okusit a pochopit, máte jediný den. Od zrození za úsvitu, až po smrt doprovázenou odbíjením půlnočního zvonu. A tak je pro obyvatele tohoto vesmíru všechno nevšední a pozoruhodné - vše většinou prožijí jen jednou, poprvé a naposledy. Když se ale Benny a Ginny do sebe zamilují, uvědomí si, že nechtějí, aby tenhle krásný pocit někdy přestal. Proto se rozhodnou bojovat a jediným útočištěm, které mohou nalézt, je přitom peklo. Podle starých učení se v něm žije dlouho, možná celou věčnost. Věčnost, kterou by mohli strávit společně. A cesta do pekla vede jen skrze spáchání nějakého hrozivého zločinu. I toho je však láska schopná. Otázka jen zní, zda existence v podsvětí, v místě pro vyvržené, skýtá to, co od ní milenci očekávají. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (4)
On ten nápad sám o sobě není vůbec špatný, ale chtělo to hodně velkou tvůrčí fantazii a to nejen co se pro "svět jepic" týče. Ta tu ale úplně chyběla a tak už je sama premisa dost nesmyslná. Ten svět se podobá až moc tomu našemu, existuje v něm i takový pojem jako den (přičemž den má pro ně být celý život) a tak sám o sobě moc nefunguje a nepůsobí zrovna uvěřitelně. Spíš než "svět jepic" to vypadá jako nějaká podivná sekta. I ta touha dostat se do pekla, kde by mohli žít věčnost je tam dost prapodivně řečená a moc jsem ji nepobral, když jim o nebi říkají vlastně to samé (co se věčnosti týče). Nicméně oba hlavní hrdinové, kteří jsou do sebe strašně zamilovaní, někoho zabijí, aby se do toho údajného pekla dostali a rázem končí v našem světě. Tam se obraz rozdělí na dva, přičemž v jednom sledujeme příběh kluka a v druhém holky, což sice na první pohled působí zajímavě, ale jako ve většině filmů s takovým stylem to po chvilce přestane být zajímavé a i přes pár skvělých nápadů s tím spojeným je to spíš jen nudné. A tady to nuda skutečně byla, ale ne tolik kvůli tomu split-screen stylu, ale hlavně kvůli tomu, že už si to sebralo veškerou možnost diváka překvapit a stane se z toho naprosto obyčejná, tuctová, nezajímavá a echt klišovitá romantika, jakých je hromada. I k tomu světu jepic se to vrací jen okrajově, navíc mě překvapovalo, jak rychle si hlavní hrdinové zvykli v pekle a takové věci jako spánek a nestárnutí je vůbec nešokovaly. A závěr je jasný hodně dopředu, když se vám povede účel toho split-screen stylu prohlédnout (a že je to dost jednoduché). Takže i přes zajímavý námět a pár dobrých nápadů mě to spíš dost zklamalo, protože je to značně odbyté a tak moc se to podbízí jednoduché romantické zápletce, že to až neskutečně mrhá svým potenciálem. Navíc jsem ani neměl pocit, že by šlo o lásku, jako spíš o sex, protože jakmile si ti dva aspoň na chvíli někoho najdou, jen se s ním vyspí a jdou dál. A podobně na mě působil i vztah těch dvou ještě ve světě jepic. Pak se mi nedivte, že mám problém tomu filmu najít nějaké další klady i přes pokusy o poetiku (která je ale hodně, hodně, hodně kýčovitá), když tu všem jde jen o sex, ale o emoce vlastně nikomu. Tváří se to že jo, ale necítil jsem to v tom. Slabé 2* ()
Filmová balada o lásce. 1) Spoiler. Představte si svět, kde se věci dějí jen jednou. Jednou se lze opít, jednou pomilovat, jednou porodit dítě. Máte jedny šaty a jenom tři jídla, protože žijete jen jeden den. Vše, co zažíváte jen jednou, má pro vás obrovskou hodnotu. De hel, dat is herhaling. Ano, peklo, to je opakování. Opakování, kdy hodnota úkonu se ztrácí, až zanikne docela. 2) Spoiler. Touha po opakované trvající lásce zavede naše hrdiny tam, odkud není návratu, tedy do pekla. Jak se s tím hrdinové vypořádají? A jak se vypořádá divák s vědomím, že v tomto pekle sám žije? 3) 40letý režisér a scénárista Mark de Cloe tyto otázky nadhazuje s kafkovskou zádumčivostí i s básnickou lehkostí. Přitažlivý 21letý Matthijs Nicolaas van de Sande Bakhuyzen hraje hlavní roli Benny Wulta přirozeně a neokázale. Jeho partnerka 19letá Lois de Jongová jako Gini je sice herecky topornější, ale ani ona se ve filmu neztratí. Za doprovodu nádherné hudby Johana Hoogewijse se rozvíjí příběh, ve kterém se strohost až chvílemi nuda snoubí s básnickou vizí lásky, která osloví a dojme. 4) Mám ovšem problém s hvězdičkováním. Film je na první shlédnutí polopatický a polonudný, ale přesto oslovuje a dotýká se něčeho v duši podobně jako dobrá báseň. Tak to zkusím se čtyřmi a časem se kouknu znovu. ()
Mě se film líbil. Samotný nápad, kdy je postaven alternativní svět, jehož peklem je náš svět, je chytrý. Zpracování úvodní části, kdy hrdinové žijí svůj den, až po smrt, mě samotné zaujalo, ale zpracování druhé, větší části, jak se hrdinové v pekle hledají, paralela mezi jejich životy v rozděleném obraze, až po jeho spojení na konci, to je geniální. Moc pěkné okénko do nizozemské kinematografie. ()
Moc se mi líbilo propojení dvou lineárních příběhů na jednu obrazovku. Jenom škoda, že neumím nizozemsky. Film jsem viděla jen v originále bez titulků, i tak jsem se ale nemohla od obrazovky odtrhnout. Moc příjemná, místy velmi depresivní romantika. Možná bych hodnotila jinak, kdybych tomu rozumněla, možná lépe možná hůře, ale takhle dávám 4 hvězdičky. ()
Reklama