Réžia:
Paweł SalaScenár:
Paweł SalaKamera:
Mikołaj ŁebkowskiHudba:
Marcin KrzyżanowskiHrajú:
Ewa Skibińska, Mateusz Kościukiewicz, Filip Garbacz, Łukasz Simlat, Janusz Chabior, Robert Olech, Mariusz Bonaszewski, Ewa Szykulska, Wojciech Żołądkowicz (viac)Obsahy(1)
Policie zatýká dva bratry, Artura a Martina, v maloměstském motelu jejich tety a eskortuje je do vězení v hlavním městě. Ve zpětně odvíjeném ději autor pátrá po pohnutkách jejich zločinu. Kdy a proč vzklíčilo iracionální zlo v chlapcích z dobré rodiny? Matka Tereza miluje nejen své dva syny, má pochopení i pro manžela Huberta, traumatizovaného zážitky z vojenské mise v Iráku. Je vstřícná i ke studentce hudby Evě, která s nimi sdílí domácnost a pečuje o její autistickou dcerku Jadzu. Milosrdná je také k zatoulaným kočkám, jichž je jejich byt ve starém činžáku plný. Dvaadvacetiletý syn Artur, fascinovaný psychotronikou, propadá iluzi o vlastní výlučnosti. Totálně si podrobuje mladšího Martina, balamutí matku. Pocit nadřazenosti v něm utvrzuje i stupňující se nemohoucnost otce, jímž pohrdá… Jde však o motivy nesouměřitelné se závažností činu, jehož rekonstrukce zahrnuje i ovzduší doby jeho spáchání, pro niž je příznačné znehodnocení tradičních hodnot. (MFF Karlovy Vary)
(viac)Recenzie (32)
A půl. Zajímavé, podivné, tvořivé, obyčejné, evropsky osvěžující a opravdové, nedotvořené, nevyjasněné a pro spoustu diváku taktéž zřejmě ne zcela pochopitelné. Celý snímek jsem očekávala znázornění toho, co ti hoši vlastně provedli, ale nedostalo se mi ničeho, z čeho bych poznala, nebo si domyslila, co se vlastně stalo. Taktéž jsem nepochopila onu linii s telepatií či snad magií, kterou jeden ze synů "provozoval." Bylo to vše skutečné, stalo se to, dokázal disponovat jakousi nadpřirozenou silou, nebo to byl jen nějaký stav mysli, která si to vše vytvořila, představy, jak se s danými situacemi vypořádat? Nyní s odstupem v tom spatřuji jistý psychologický podtext. Oba hlavní herci ztvárnili své postavy velmi přirozeně, stejně jako Ewa Skibinska coby jejich matka. Ač film onen zločin vůbec nezobrazuje, tak celý děj, který se k němu odvíjí, je zvládnut velmi precizně a nechává diváka v očekávání, co přijde později (nebo dříve?:) A ač na konci zůstala spousta otazníků a nevyjasněného, uvědomila jsem si, že děj možná nebyl nijak originální, spíše obyčejný, měla jsem místy pocit, že se v něm vlastně nic podstatného neděje, ale i přesto má v sobě jakési osobité kouzlo. Kouzlo, které pramení z formy jeho zpracování, kde se mísí jednoduché s neobyčejným a viditelné s nevysloveným. ()
Křišťálový glóbus - výběr ()
Škoda, že se tvůrci (myslím hlavně scénář a režie) líp nevyrovnali se zvolenou formou vyprávění. Ale zase na druhou stranu (už jsem to zde vlastně u jiného polského filmu zmiňoval) jsou mi tahle současná polská filmová dramata >ze života< ve všech ohledech mnohonásobně milejší, než tušašská ukuňkaná tyjátronovelová pseudoumělecká tvorba. Tři a půl hvězdičky tedy za film - a za tu (i když d.m.s.n. ne zcela zvládnutou) formu tedy z nutnosti zaokrouhleno nahoru. - - - - - (Poprvé viděno 4.7.2011 na >prostoru pro kočku< , hodnocení 132., komentář zde jako jedenáctý - 5.7.2011) ()
Televizní snímek, který líčí rozvrat a zkázu jedné středostavovské rodiny prostřednictvím staršího ze dvou synů. Zjevný psychopat a manipulátor krok za krokem rozděluje rodiče a rozvedenou matku izoluje, deptá a tlačí ke zdi. Získává na svou stranu mladšího bratra a mohlo by se napsat, že vše spěje k děsivému finále, kdyby ovšem scénárista nevyprávěl děj od konce. Pro někoho možná zbytečný krok, který znesnadňuje orientaci v příběhu, pro mě vítané zpestření, které nutí zbystřit pozornost a trochu zapojit mozkové závity. Film stojí za vidění už kvůli vynikajícímu výkonu Mateusze Kosciukiewicze v roli psychicky narušeného Artura. Takový nenápadný parchant pro všední den. Jen malou poznámku k některým komentářům - vážně není jasné, co se odehrálo na samém konci (začátku) příběhu? Opravdu potřebujete absolutní doslovnost? Co je vlastně na tomhle dramatu mysteriózního? Celkový dojem: 75 %. ()
Spätným chodom po dňoch, týždňoch, mesiacoch od zatknutia dvoch bratov k tomu, čo bolo predtým . Priame odkrytie príčin zločinu sa nekoná, zo zobrazeného sa dajú v hlave poskladať rôzne dôvody alebo túto hru odmietnuť ako nič nehovoriacu gebuzinu. Fragmenty súžitia rodiny podnecujú k opakovanému zhliadnutiu. Mne vyšlo zhruba toto: Vojnovými zážitkami traumatizovaný otec sa opúšťa a postupne aj vytráca z rodiny. Opustené miesto nahradia opustené mačky. Syn skúša nahradiť mladšiemu bratovi chýbajúcu otcovskú autoritu. Nedostatok životných skúseností rieši štúdiom rituálov čiernej mágie a narastajúcou spupnosťou. Okoliu sa stáva neznesiteľným, prirodzenú autoritu si zamieňa za čoraz výbušnejšie a zlomyseľnejšie správanie. V podstate je jedno, či nejaké jeho mimo zmyslové schopnosti zohrali nejakú úlohu alebo nie. Pretože cestu odporu a zlostnej negácie k okoliu si zvolil dávnejšie a ustupovať nemienil. ()
Výborný námět, dobře vybraní herci, kteří skvěle zahráli, ale možná filmu uškodilo vyprávění od konce.... ()
Nevím, ale polský film jako celek mne nikdy neoslovil a zvláště ne jeho novější dílka.!! :-( Škoda, tak rád bych jim rozuměl. ()
Poměrně dobře zvládnuté (ne však originální) vyprávění "odzadu", kvalitní herecké výkony a stabilní scénář dělají z tohoto polského dramatu docela zajímavý zážitek. ()
Nevím, co si o tom mám myslet. To je jako fantasy podle skutečných událostí, nebo co to mělo znamenat s tou černou magií? A měl jsem si dělat poznámky, abych věděl, před kolika dny, týdny, měsíci... se odehrává další scéna? Dobří herci, ale nějak mi nedošlo, o čem to vlastně mělo být. Mé tři hvězdičky mají blízko ke dvěma (50%). ()
45th KVIFF 2010 - OFFICIAL SELECTION - COMPETITION - Soutěžní sekce (Matka Teresa od kotów / MATKA TERESA OF CATS / Matka Tereza od koček ) ()
Jo kočky to maj posraný. ()
Silné téma mající však parametry nedělního televizního filmu na ČT, a to poněkud nudného, byť disponujícího přesvědčivým Mateuszem a nápaditým střihem. ()
Hudba - Marcin Krzyzanowski. Kamera - Mikołaj Łepkowski. Lehce nadprůměrné Polské drama. 50 % ()
Príbeh sa odvíja reprospektívne, začína nejasnou matkovraždou a končí 13 mesiacov pred jej spáchaním. Ten, kto sa nazdáva, že sa dozvie niečo podstatné o príčinách zločinu bude uvedený do omylu. V skutočnosti tvorcovia predstavujú sled nesúrodých obrazov z minulosti, ponúkajú mozaiku, ktorú nie je jednoduché zložiť. Pritom množstvo zaujímavých podnetov si doslova pýtalo podrobnejšie rozpracovanie. Napríklad Artur démonicky vplýval na svojho mladšieho brata, zaoberal sa čiernou mágiou a mal akési nadrirodzené schopnosti, ale nič z toho, lebo všetko zostávalo vo verbálnej rovine. Možno by tomuto filmu prospelo konvenčnejšie spracovanie. ()
13 měsíců ze života jedné obyčejné polské rodiny, na jejichž konci se odehrála tragédie. Ta je však ve filmu uvedena na začátku a děj se odvíjí zpětně. Zpočátku se zdá všechno jasné, dva synové zavraždili matku. Přidávají se další předchozí týdny a měsíce, přibývají postavy a události a celá věc se čím dále tím více komplikuje. Kdo ze čtveřice osob (otec, matka, starší a mladší syn) je vlastně nejvíce vinen? Co vedlo ke konečné tragédii a kdo na ní měl nějvětší podíl? ()
Zvláštní na tomto filmu není ani to, že je děj vyprávěn od konce (nebo mnohdy i na přeskáčku), ale spíš skutečnost, že jsem byla jako divák postavena před roli vnějšího pozorovatele rozkladu jedné rodiny, aniž by mi byla předložena fakta, které události byly příčinou hrůzného činu vraždy. Proto jsem se jen z nenápadných podprahových náznaků mohla domýšlet, jestli je Artur sociopatický manipulativní ďábel, nešťastník s rozvinutou psychickou poruchou, oběť domácího zneužívání ze strany otce, nebo mladík se skutečně výjimečnými schopnostmi? A co jeho matka Tereza, skutečně byl ten její bázlivě odevzdaný postoj jen strachem před agresivním synem, nebo jsem z ní správně vycítila záblesky špatného svědomí? Kdo je tady vlastně ta pravá morální oběť? Tento přístup mi připadá přinejmenším zajímavý, tím, že neznám pohnutky a minulost těchto lidí, nemohu ani jednostranně soudit, stejně jako i v reálném životě, když se mí sousedé rozvádí, také nevím, jaké spodní proudy je dohnaly až k tomuto rozhodnutí, ať už si o tom myslím cokoliv, těch faktorů může být nepočítaně a já do nich nevidím. A tak jedinou jistotou v tomto snímku pro mě zůstal můj neustálý stísněný pocit, že s touto rodinou je něco fundamentálně v nepořádku. ()
Nesympatické postavy s nesympatickým chováním, kterému příliš nerozumím. 1) Proti času jdoucí vyprávění, kdy nejprve vidíme závěrečnou pointu, abychom se pak postupně dopracovávali motivace a přičin celé věci, mi nevyhovuje. Přidám-li pochmurnost tak typickou pro snad všechny polské snímky komedie nevyjímaje, je nasnadě, že filmem nadšený nejsem. 2) Spoiler. Nesympatická matka Tereza svou péčí o kočky nahrazuje nedostatek empatického vztahu s partnerem i se svými syny. Nesympatický otec Hubert je, snad důsledkem válečných zážitků, prostě mimo. Nesympatický starší syn Arthur hledá východisko z duchovní prázdnoty v černé magii, zatímco nesympatický mladší syn Marcin (polská verze jména Martin) bez vlastního názoru slepě následuje svého bratra. Nesympaticky nijakou studentku hudby Evu vidíme pouze pečovat o nesympatickou autistickou pětiletou Jadzu. Nejenom kočky to mají posrané. 3) Zaujal mě Arthurův zájem o černou magii. Brzy se však ukáže, že jde o šarlatánské směřování zpupného egocentrika, takže je magie zobrazena opět schematicky a v duchu tradičních předsudků jako v mnoha jiných filmech. 4) Zajímala by mě ta skutečná událost, podle níž byl film zpracován. ()
Zajimavy film o jedne nestastne polske rodine a dvou bratrech, kdy starsi s mladsim manipuluje. Styl vypraveni neni nijak originalni, ale umi zaujmout a divak si zpetne doplnuje informace. Herecke vykony kvalitni, krome sikovne Ewy Skibinske dominuje predevsim Kosciukiewicz v roli Artura. Celkem by me zajimalo, do jake miry je film natoceny podle skutecnych udalosti (jak snimek avizuje na svem zacatku). ()
45. MFFKV Děsivá sonda do rozpadu jedné polské rodiny. ()
Název polského filmu Matka Tereza od koček přímo odkazuje ke slavnému polskému snímku Matka Johana od Andělů (1961) - v obou přitom není příliš zřejmé, jak velkou roli v příběhu ne/hrají nadpřirozené síly. Způsob vyprávění si zase půjčuje od Zvráceného; tedy pěkně pozpátku. Není samozřejmě točen na jeden záběr a nedodržuje jednotu místa, času a děje, ale scény jsou obráceně seřazené a umožňují netradiční pohled na rozklad jedné polské rodiny. Začíná dopadením pachatelů podezřelých ze zabití své matky a zpětně odhaluje, co předcházelo. Jedna polská kolegyně mi říkala, že na festivalu v Polsku byl film kritizován za příliš komplikované vyprávění a za morální nejednoznačnost v otázkách viny. To mě rozesmálo, protože podle mě vyhmátli dvě věci, kvůli kterým snímek Pawla Saly naopak rozhodně za pozornost stojí. Příběh je vlastně jednoduchý, ovšem divák se v něm nedočká žádného vysvětlení, žádného otevřeného označení „pachatelů". __ Je jasné, že starší syn je povahově parchant. Ovšem parchant, který je možná (!) ovládán temnými silami. Matka je hysterická, otec slaboch, mladší bratr jde až do hořkého závěru slepě ve stopách staršího sourozence. Na začátku vyprávění se vše jeví docela jednoduše. Známe totiž pouze důsledky, ne příčiny rodinné tragédie. Ale čím blíže se dostáváme k začátku příběhu (a tedy ke konci filmu), tím se naše povědomí o vlastnostech postav a jejich podílech viny komplikuje. __ Temný polský snímek ve svém průběhu navíc otevřeně zamlčuje, kdy záměrně vynechává spousty souvislostí. Klíčovou scénu vraždy nejenže vůbec nevidíme, ale ani se nedozvíme, jaká konstelace okolností k ní vedla. Stejně tak se nikdy neobjasní, jestli otec své děti skutečně sexuálně obtěžoval, nebo si to starší syn vymyslel. A nevíme ani, jak je to se synovou černou magií. Třináct měsíců ze života jedné rodiny tak netvoří klasické souvislé vyprávění jako spíše eliptickou řadu obrazů. A nevystačíte si s tím, že pospojujete událost A s událostí B. Vlastně si musíte sami „pracovně odpovídat" na otázky, které vám film nezodpoví. Vysvětlení toho, co se stalo, zásadně ovlivní, pokud třeba otec opravdu osahával své syny… ale je to na vás. Stejně tak se pohled na syna dost změní, pokud mu opravdu do šišky proudí negativní energie nějakých temných sra*ek. __ Film si navíc udržuje distancovaný styl dlouhých záběrů, chladných filtrů a vertikálních pohledů nad kulisy, které odhalují umělost filmového časoprostoru (ačkoli byl volně natočen podle skutečné události). Snímek má sice jen něco přes hodinu a půl, ale od určitého okamžiku (cca. od hodiny) bohužel začíná být hra poněkud jednotvárná. Hlavně se v příběhu nemůže stát nic, co byste nemohli předpokládat na základě už řečeného - a také nestane, kdybyste náhodou chtěli něco namítat. Podle toho, jak si výkladové parametry nastavíte, se pak odvíjí i to, jak moc vás snímek zasáhne. Nejednoznačnost řečeného je jednou z jeho nejsilnějších předností i slabostí zároveň, protože jakkoli je vynechání důležité scény skvělý nápad, znemožňuje na druhou stranu plausibilně uvažovat o etických aspektech, k čemuž ale vybízí. To už je ale dramaturgická otázka, na niž prostě nedostaneme odpověď, stejně jako se nedozvíme, proč vlastně matka zemřela. () (menej) (viac)