Réžia:
Šion SonoKamera:
Šinja KimuraHudba:
Tomohide HaradaHrajú:
Micuru Fukikoši, Denden, Asuka Kurosawa, Megumi Kagurazaka, Hikari Kadžiwara, Tecu Watanabe, Taró Suwa, Makoto Ašikawa, Masaki Miura, Masahiko Sakata (viac)Obsahy(1)
Mistr bizarních vizí Sion Sono po fenomenálním eposu o lásce, náboženství a úchylkách Pod vlivem lásky (Love Exposure) přináší další osobitou reflexi soudobé japonské společnosti. Tentokrát servíruje šílenstvím, sexem, religiozitou a násilím překypující pohled do života masových vrahů. Rodina i kariéra uťáplého majitele obchodu s tropickými rybami se zásadně promění po příchodu kolegy, který se spolu se svou náruživou ženou oddává zabíjení lidí. Režisérův rukopis vyznačující se vypjatou emocionalitou a burleskní karikaturou nechává vyprávění balancovat na hraně choré fantazie a kousavé satiry. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (172)
Nemohu sice soudit umění pana režiséra, neb je tohle jediná věc, kterou jsem od něj měla čest vidět, ale mohu soudit, že tohle je vážně dobrá věc na parametry ostrova jako je Japonsko. Doufám, že to není z vlastní zkušenosti autora, když to má tu nálepku "inspirováno skutečnými událostmi", i když já být Japonec, taky bych zrovna nepřekypovala dobrou náladou a optimismem. Tenhle počin ze soudku "kterak chudý nešťastník ke štěstí přišel" je dokonalý nejen díky hlavní linii, ale také kvůli obrazům, kterých si cením a u kterých jsem se vážně bavila. Kromě zasviněné koupelny, zneviditelnění a psychického teroru, to byla například i děvčata prodavačky (ta se mi hodně líbila). Denden je přesně tím ohavou, kterého potřebovali a vítězný smích slečny dcery byl nejsladší třešeň.. ()
Vždycky jsem věděl, že jeblý Japonec je v podstatě pleonasmus. Pokud jej však necháte naprudko rozvinout své masturbační fantazie, nemusí nutně vzniknout pošahaná omalovánka pro všechny ty podivné "otoky" mozku, nýbrž prvotřídní úchylárna, která dokáže potěšit i romantickou duši indoevropského filantropa, jenž za normálních okolností ťamanskýma sračkama otevřeně pohrdá! Tyto roztomilé trampoty hentai akvaristů jsou pro mě sice zatím jen zářivou výjimkou, potvrzující pravidlo, nicméně i tak se sluší poděkovat za tip té přičmoudlé, obstarožní krávě, co místo nahazování obsahů zevluje po diskuzích a šíří mezi konzervativními diváky hepatitis! Žloutnout jsem z toho naštěstí ještě nezačal, avšak mám obavu, že dalším podobným mhouřením očí do Vycházejícího slunce by se mi mohly začít kapku šikmit. ()
Zdaleka nie tak rozmachle stopazou a napriec sirokou paletou tem charakteristickych pre sucasnost ako Love Exposure, ovsem minimalne rovnako provokativno intenzivne na poli explicitne vyobrazeneho nasilia ako jedneho z ucinnych nosnych nastrojov pre zvolenu temu (rodina, sebadovera, socialne postavenie). ()
Pomalá, červená, kluzká podívaná o strastech s puberťáky. Ale že mu to prozření trvalo celej film. Brýlí netřeba. (viz JFL / 3,5*) ()
„ALE JÁ JSEM PERFEKCIONISTA! NIKDY MĚ NECHYTÍ! JSEM OSTŘÍLENÝ A ZRUČNÝ! DRŽ SE MĚ A NIC SE NEPOSERE. VYDĚLÁŠ SPOUSTU PENĚZ A BUDEŠ MÍT HEZKÝ ŽIVOT SE SVOU ŽENOU…“ /// Postavy se chovaj normálně… teda podle japonskejch zvyklostí. Trocha drsnýho sexu, rozborka lidskýho těla… prostě nic, co by překvapilo. Film je plnej pana Muraty, odlehčujícího atmosféru svým receptem na štěstí… Vlastně v podstatě takovej japonskej Dogman, akorát tady se lidi „dorážej“ televizí. Ale taky by to mohla bejt romanťárna, ve který je krve víc jak v hororech. Prostě Šion Sono. Zajímaly by mě sociální aspekty tohoto díla… jestli vás ne, nechte ho minout… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Umím nechat lidi zmizet. 2.) Zjistím, kdy by se mi nechtělo vracet na chatu. 3.) Thx za titule “drbna.kelisova a mindhunter29“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Tak Japonci mi slušně natrhli prdel tímhle bezútěšným thrillerem! Násilí zobrazené ve filmu v poslední,gradující půl hodině má svůj účel a vše perfektně zapadá! Je nemožné tenhle film zařadit do nějakého žánru, protože místy funguje jako horror, thriller, či černá komedie s hlubokou alegorii ohledně bussinessu a Japonské společnosti. Během filmu není zcela jasné, kdo tím psychopatem vlastně je, pouze ryby působí normálně. Překvápko ! ()
Surově černohumorný nihilistický pohled na základy japonské společnosti - rodinu, kariéru a systém podřízenosti – ukazuje masové vrahy jako sympatičtější a sebereflexe schopnější postavy než je obyčejná rodina. ()
To byl asi omyl:-) "Filmová výzva od misterz 2019" ()
Sion Sono mi opět s naprostým přehledem dokázal svoji geniální režisérskou grandioznost!! Ten chlap je prostě mistr, každej film od něj naprostá bomba... Ve filmu se opět prolínají plynule různé žánry od komedie po exploitační horor. Je to jedna šííílená jízda, která nemá skoro žádné hluché místo. Děj a tlak na diváka, a hlavního hrdinu, se valí tak strašně intenzivním způsobem a v tak rychlém tempu, že je to fakt někdy až k zešílení. ještě že zde funguje ten humor a divák se může občas zasmát a ulevit si. Na druhou stranu je to celé naprosto tragické a více než vypovídající o mnoha sociálních tématech a problémech. Poslední půlhodina je pak tak nehorázný masakr, že jsem to vůbec nečekal... Vygradováno ad absurdum nejméně třikrát "dokola", člověk jen kroutí hlavou ... BRAVO!! BRAVO!! BRAVO ... ()
Při sledování filmu, mě napadlo, že bych svůj vztah s Alíkem mohla posunout dál a pro začátek bychom mohli začít chovat exotické rybičky, zbytek se dostaví později :-D A teď vážně - Ať si kdo chce, co chce říká, nejlepší horory máme my, žluťásci. Ukažte mi jeden jedinej film, kterej se tomuhle podobá a má ho na svědomí někdo jinej, než bambusáci. Nejlepší byla beztak ta chorá kráva, co sama nevěděla jestli radši vraždí nebo šuká. A ty mlíkárny druhé správné manželky...no toto se tak často nevidí a rozhodně byly pravý. Akorát ta mladá čubička se mohla taky ukázat. Jinak super rodinný film pokud máte rádi mrd sem, mrd tam, u dělání sushi z lidí se královsky bavíte a máte celej život nutkavou chuť zásadně změnit chování rodiny kolem sebe. Akorát na konci mě týpek zklamal, takhle se zaříznout v rozletu, to se nedělá. Rada nakonec - Pokud vás někdo sere , udělejte ho neviditelným. ()
Tak skončil můj víkend s filmovou Asií, při níž jsem stihnul postupně první dva díly Chinese Ghost Story, postupoval přes Three... Extremes a finišoval právě Studenou rybou. A zakončení to bylo skoro velkolepé. Proč skoro? Protože stopáž! Dvou a půl hodinová délka trošku brzdí slibně se rozvíjející a rychle zamotávající se příběh, který se z rodinného dramatu promění na psychologický thriller, aby v samotném závěru překvapil nefalšovaným gore masakrem. Vůbec ta poslední půlhodina je krásně našláplá a zběsile nakopne jinak spíše rozvleklé tempo. A nebyl bych to já, abych se nezmínil o těch krásných kozách a několika syrových znásilňovaček. Ale jinak jsem romantická duše, zdejší kamarádi potvrdí :) ()
Co na to říct - masakr po japonsku aneb tak dlouho s někým zametáte, až se naštve. ()
That escalated quickly. Šílená sadistická hříčka, u níž si vůbec nejsem jistý, jestli má přesah, nebo se prostě topí ve vlastní krvi, ale je mi to jedno, protože na pudové úrovni rozhodně funguje. ()
Chtělo by to sestříhat, Shione. Alespoň o půl hodiny. A vůbec, natočíš ještě někdy něco tak šíleně dobrého, jako byl Suicide Club? ()
-"Mr. Shamoto! It kind of hurts!"Tak tentokrát jsem byla režisérem velmi zklamána. Zatím jsem vymyslela několik následujících důvodů. Předně, hlavní Démon nebyl dostatečně démonický. Zlo na Zemi přinášel zejména skrz hlučnost, a hlučnost není zlo, které by ve mně vzbuzovalo animální strach. Dále, proměnou projde jen postava otce, všichni ostatní jsou nedodělaní. Jsem možná rozmazlená režisérovými ostatními filmy, kde si postavy byly více rovny v pozornosti, jaké se jim dostávalo, takže tady jsem byla "dramaturgicky neuspokojena". Dále, herečka ztvárňující dceru mi přišla hrubě nedostatečná. A možná ještě něco, co jsem si zatím nepojmenovala. Výsledný dojem se poskládal tak, že mi film přišel strašně sterilní a bez šťávy, bez jakéhokoliv výraznějšího drivu. Zbožňuju akvarijní ryby a je mi tím pádem dvojnásobně líto, že tahle takhle vystydla. ()
Je to dosť dobrý thriller od Shiona Sona. Má veľmi dobrý príbeh o slušnom majiteľovi obchodu s exotickými rybami, ktorý ale nie je so svojim životom až tak moc spokojný, pretože obchody až tak dobre nejdú, dcéra ho neznáša za to, že sa znovu oženil a tak aj so svojou druhou manželkou má kvôli tomu len taký vlažný vzťah. Po zoznámení s úspešným majiteľom obchodu z rovnakej oblasti, teda s exotickými rybami, ktorý je jeho prvým opakom sa mu začne život rýchlo radikálne meniť, ich rodiny sa zblížia a začnú spolu tráviť plno času, pričom mu táto náhla zmena až tak moc nevyhovuje, ale kvôli rodine tomu, predsa len dá šancu, no čoskoro si uvedomuje, že urobil chybu, jeho nový priateľ je mnohonásobný vrah a ten sa zbaví každého, kto je proti nemu. So spracovaním som spokojný, síce sa tu toho až tak moc neudeje, ale aj tak s tým nemám problém, celý čas sa na to dobre pozerá a behom tejto výrazne nadpriemernej dĺžky som si nevšimol nejaké slabé miesta, zaujal ma celý ten vzťah hlavného hrdinu s jeho rodinou, ale aj s novým, nie až tak chceným priateľom, ktorý ho chce za svojho spoločníka nielen v obchode, ale aj vraždách, navyše chválim celý ten nápad so zneviditeľňovaním, len mi to pripadá možno trochu moc ladené pre väčšinového diváka. Ten Sonov radikálny štýl tu nie je až tak výrazný, cítiť ho po celý čas, ale v menšej miere, ako je u neho zvykom, čo je škoda, ale aspoň čiastočne to vynahradzuje záverečná polhodina, ktorá síce stále mohla zájsť aj trochu ďalej, ale aj tak som veľmi spokojný a nechýbajú tu jeho typické prvky, kvôli ktorým jeho filmy tak rád pozerávam. Kvôli tématike sa tu nájde aj pár kvalitných krvavých scén, ale aj erotických, ani jedného nie je zbytočne moc, tu len predsa ide v prvom rade o príbeh a postavy, ale svoj účel splnia. Herecké obsadenie je na tom dobre, hlavný hrdina Mitsuru Fukikoshi síce nie je až tak výrazný, ale práve táto úloha si to aj vyžaduje, viac vynikne jeho omnoho výraznejší priateľ Denden a výborné ženské postavy, hlavne manželky oboch z nich. Réžia a technická stránka sú vydarené, síce ako som spomínal, sklamal ma ten menej výrazný osobitý Sonov štýl, ale inak sa tomu nedá nič vytknúť, vizuál je prvotriedny. Síce Cold Fish radím medzi tie slabšie filmy od Shiona Sona, ale aj tak je to stále vysoká kvalita. 79% ()
Cez krvavý príbeh porovnanie dvoch rodín. Rodiny postaršieho bezohľadného obchodníka s exotickými rybami, ktorý však navonok pôsobí ako zábavný, i keď miestami trochu vtieravý spoločník. Jeho manželkou je vášnivá a zvodná manželka, ktorá s obľubou porcuje. Majú vlastné bývanie i čosi ako svätyňu kresťanskej sekty v horách. Biznis ide ani po masle, obsluhu v obchode robí skupinka mladých dievčat v dráždivej firemnej uniforme. Druhou je rodina prežívajúceho obchodníka s exotickými rybami. V jednom dome žijú, prevádzkujú obchod, spia, milujú. Počkať, milovať sa chodia do motela, kvôli dcére, žijúcej s nimi. Manželka si však s nevlastnou dcérou nerozumie, tá chce stoj-čo stoj vypadnúť z domu plného studených rýb. Medzi ktoré pochopiteľne, radí i svojich rodičov. Do toho ostré šľahy celkovo k inštitúcii rodiny, vernosti, peňažnej nenažranosti, kritike korporátneho spôsobu života v pracovných kolektívoch, i ku konkurenčnému boju, ku vzťahom k neznesiteľným zamestnávateľom a tak. Šion Sono opäť na výbornú, nevynechávajúc nič zo svojho tradične absurdného mixu melancholickej drámy, krváku non plus ultra, a filozofujúceho filmu. Dve a pol hodiny tak zbehnú ani voda. ()
Syamoto žije po smrti manželky spolu so svojou dcérou Mitsuko po boku mladej partnerky. Vlastní rodinný obchod na predaj akvarijných rýb a jeho záľubou je vesmír. Jedného dňa je spolu s družkou privolaný do hypermarketu kde bola Mitsuko prichytená pri krádeži. Ochrankár jednoznačne trvá na ohlásení skutku polícii. Nečakane sa jej však zastane práve svedok udalosti, pán Murata. Nakoľko taktiež disponuje obchodom na predaj rýb, rýchlo sa spriatelia. Murata pôsobí veľmi dobrým dojmom a dokonca zamestná Syamotovú dcéru, aby sa naučila rešpektu a úcte. O jeho dobrosrdečnom charaktere teda niet pochýb. Pravda je však krutejšia ako sa na prvý pohľad môže zdať. Zvrátená myšlienka tohto príbehu ja základným pilierom snímku. Kto očakáva spŕšku gore, je na omyle. Aj keď sem-tam sa "čosik" predsa len mihne. Pointa v samom závere je ukážkou Šonovej výnimočnosti vo vyobrazení zmeny charakteru osobnosti. Režisér si dal (ako je to už u neho zvykom) záležať najmä na vyobrazení chorobného myslenia takmer 80% postáv v tomto snímku. Rovnako ako pri filmoch Vinou Lásky, Suicide Circle či Strange Circus. Sono nie je mojim obľúbeným tvorcom, no má môj obrovský rešpekt. Jeho filmy vždy majú veľkú hĺbku. Podľa mňa to však má v hlave "prejebané". Zdravý človek predsa takéto filmy nemôže točiť - 70 %. ()
Copak do žen a do melounů, v Japonsku nikdo nevidí ani režisérovi do hlavy. Úchylný Šion Sono připravil velmi chutné a pikantní sushi, za které by se nemuseli stydět kuchaři v restauracích s Michelinskou hvězdou. Murata, vrah ovládající tajemství neviditelnosti, šel do všeho s vervou, ale na můj vkus až příliš radostně. To je ta odlišná japonská mentalita. Oni i ten manželský slib pojímají poněkud jinak. V dobrém i ve zlém, dokud nás řeznický nůž nerozdělí. ()
Zpočátku slibně se rozvíjející rybí historka koncem první hodiny bohužel začne ztrácet dech a posledních cca 8 hodin filmu (přes to "všechno" co se na plátně odehrává) se vleklo snad týden. Konec žlutých experimentů, zůstanu u mistra. ()
Reklama