Réžia:
Stephen ChboskyScenár:
Stephen ChboskyKamera:
Andrew DunnHudba:
Michael BrookHrajú:
Logan Lerman, Emma Watson, Ezra Miller, Mae Whitman, Erin Wilhelmi, Dylan McDermott, Kate Walsh, Nina Dobrev, Paul Rudd, Johnny Simmons, Reece Thompson (viac)Obsahy(2)
Přijímáme lásku, kterou si podle nás zasloužíme. Americký film o prvním milostném opojení. Patnáctiletý Charlie je velmi přemýšlivý, zakřiknutý a citlivý mladík, který to na střední škole, kde ho ostatní mají za podivína, nemá vůbec jednoduché; je to klasický případ „jiného" dítěte, které na sebe v podobných kolektivech vždy přitahuje posměch a šikanu. Šikaně se Charlie ubrání, posměchu si až tak nevšímá, trápí ho ovšem pocit samoty a cítí silnou potřebu začlenit se mezi ostatní „normálnější" spolužáky. Jenomže to není tak jednoduché. Charlie totiž na jednu stranu svět kolem sebe nechápe, což mu brání navazovat přirozené vztahy, na druhou stranu ho chápe až příliš dobře a začleňování do něj se bojí. Zůstává tedy v roli jakéhosi pozorovatele, „toho, kdo stojí v koutě", zkoumá sám sebe i lidi kolem a píše o svých drobných poznáních, radostech i strastech dlouhé dopisy neznámému příteli, zřejmě psychologovi... Těmito slovy uvádí pražské nakladatelství Slovart román Ten, kdo stojí v koutě amerického autora Stephena Chboskyho (nar. 1970), který napsal, ještě než mu bylo třicet let. Charlieho příběh se odehrává v autorově rodném Pittsburghu a je víc než pravděpodobné, že obsahuje řadu autobiografických rysů. Chbosky se uplatnil v Hollywoodu jako scenárista (např. postkatastrofický seriál Jericho), a to mu pomohlo při realizaci filmové verze jeho románové prvotiny. Snímek Ten, kdo stojí v koutě (2012) byl velmi dobře přijat diváky i odbornou kritikou. Mezi nejvýznamnější ocenění, jež film získal, patří Cena Independent Spirit Award za nejlepší první film. Jednoznačnou pochvalu si vysloužili mladí herečtí představitelé Logan Lerman (Charlie), Ezra Miller (Patrick) a Emma Watsonová (Samantha). V rolích dospělých, přestože jsou svým rozsahem vesměs minimální, se objevuje řada známých herců – Paul Rudd (učitel angličtiny), Dylan McDermott (Charlieho otec), Melanie Lynskeyová (teta Helen) a Joan Cusacková (psycholožka). (Česká televize)
(viac)Recenzie (1 091)
Příběh plný emocí, s velmi kvalitními hereckými výkony. Opravdu mě bolelo srdce pro Charlieho, když zůstal zase úplně sám. Logan Lerman je velmi talentovaný herec a to co tady předváděl bylo úžasné. Obrovská nejistota toho chlapce, jeho opatrné tápání v drsném světě okolo sebe, radost z každého malého pokroku, nalezení přátel, ztráta přátel, pád na dno, očištění a katarze... mě to opravdu zasáhlo. A ještě ta hudba k tomu, moc hezký film. ()
"Seš sjetej? - Jako stará guma." První rok na střední škole si vybavuji poněkud jinak, ale asi to bude tím, že jsem nikdy nebyl hloubavý intelektuál, nečetl jsem tuny hodnotné literatury a ve volných chvílích jsem nechodil na zápasy amerického fotbalu. Přesto i mně připadá Charlie ve svém smutném štěstí dokonalý, zarputilá bulimistka Sam musí být snem každého nesmělého knihofila a nepříliš studený Patrick si nějakou tu sympatii také zaslouží. Přes sympatické postavy si z tohoto snímku budu pamatovat zejména Charlieho zuřivý fight a parádní rockovou muziku, při níž mé uši podezřele začaly stříhat spokojeností. ()
To Oliver Tate byl aspoň vtipný, uměl lépe vystihnout dobu středoškolských lásek a uměl vyprávět, jak rafinovaně tak přímočaře. Oproti tomu "Perks" nabízí jen obnošený huňatý svetr pro začínající hipstery. Ale ať nejsem jenom kousavý, tak celkové poselství, že za všechno si vlastně můžeme sami a všechno je to jenom v našich hlavách, je vlastně v podstatě fajn, jen by to nesmělo být jediné, co si člověk z filmu odnese. PS: Ale za Bluntmanovu reakci to asi stálo natočit, škoda, že tak hysterický nebyl i ten film. :) ()
Jemný, uhlazený a natolik snadno a příjemně stravitelný film, až se na jeho pozadí ztrácí, jak je vlastně rozporuplný. Atmosféra je vynikající, má v sobě určitou rebelskost, veselost, ale i smutek a trápení teenagerů, místy působí poeticky díky nočnímu naladění a vhodnému použití hudby, jako přirovnání mě napadá mix Donnieho Darka (mimoňský hlavní hrdina, snová atmosféra) a Snídaňový klub (parta soudržných kamarádů). Vážnější rozpory pramení z děje, který se snaží působit jako hluboká psychologická sonda a přitom jí vůbec není - vážné problémy film jen naťukává, zkresluje, popř. obchází obloukem. Tohle filmu docela ubližuje, snižuje jej z inteligentního indie/art snímku na jednohubku "nebezpečně" se blížící střednímu proudu... 7/10 ()
Multivitaminový džus, který chutná docela obstojně, dokud o jeho příchuti nezačnete přemýšlet a nezačne vám docházet, kolik chemie bylo potřeba k jejímu docílení. Mám docela rád indie hypy a Lerman mi vždycky přišel jako sympaťák, ale tenhle film ve mně nevzbudil jedinou emoci ani moc úsměvů. Jde jen o umělý a docela sterilní mustr. ()
Přišel, viděl, zvítězil. Na filmu je nejúžasnější to, jak rychle se etabloval na pozici nejzásadnějšího coming of age snímku minimálně poslední dekády. Slýchávám ho ve výčtu toho nejlepšího snad u všem mladých lidí kolem mě, tady na databázi i na Youtube. Příběhů o outsiderech je jistě mnoho, ale ten Charlieho má v sobě to kouzlo, které všichni hledáme, jenže málokdy nacházíme. Chbosky stvořil kult. Ústřední trio šlape parádně. Vyklepaný Logan, sladká Emma i střelený Ezra, který měl úkol nejtěžší (zahrát sympatického gaye), jsou skvěle sehrané trio. Noční jízdy v doprovodu Bowieho způsobují silnou katarzi. Dále oceňuji, že nejde pouze o fňukání a nechybí humor, který mnohdy pramení z naivity hlavního hrdiny, a jenž vrcholí při políbení nejhezčí holky v místnosti. Pro mě osobně naprosto geniální moment. ()
Okej, možná mi to připomnělo nějaké moje vlastní traumátko, ale to, že jsem rozbitá osoba, by neměl žádný filmař brát jako štít pro své dílo. Takže když odstraním všechno sebenenávidění a závidění (a nedovedu si představit, proč jinak by někoho mohl tenhle film oslovit), tak mi zůstavají příšerné postavy a mizerná filmařská práce. Vážně bych byla ochotná diskutovat jenom o postavě Patricka, zbytek mi přišel prostě špatný. Budu se muset podívat na béčko o vlkodlacích, abych vůbec mohla jít spát. Protože jít spát takhle rozčílená je nepříjemné. ()
Neznalost Bowieho zamrzí, ale to je v mých očích v podstatě jediná výtka. Hlavní postavy mají hloubku, nejsou omezeny jen na několik charakterových rysů. Syžet informace dávkuje postupně a odhaluje skrytá tajemství daných postav v ten nejlepší moment. Víme přesně to, co ví a co zjistí hlavní hrdina. A co je důležité, i to, čeho si je vědom sám o sobě. To, co je uloženo hluboko v podvědomí, vyvěrá na povrch a vrcholí v emocionálně velmi silném závěru a převrací předešlé tak trochu naruby. Nicméně nic nepůsobí uměle a vykonstruovaně právě proto, že je rozsah vědění omezen na hlavního hrdinu (útržkovité vzpomínky se přemění na úplné v jediném, prchavém momentu)... Ale ten zpropadený Bowie. ()
Docela nuda, která se trochu zvedne v poslední třetině. Postavu Emmy Watson bych nejradši vyhodil a soustředil se na vztah hlavního hrdiny s učitelem literatury. ()
Při prvním zhlédnutí se mi ještě nepodařilo moc naladit na specifickou atmosféru snímku, na podruhé už to bylo podstatně lepší. S nesmělým uchem Charliem jsem tak plně sympatizoval ne až od scény v jídelně, ale takřka už od začátku (dávkování minulosti s tetou však stále mělo svoji sílu). Charlieho malá tajemství jsou zkrátka příjemným filmem s výborným soundtrackem, který umí naladit diváka na tu správnou melancholickou náladu skrz vzpomínání na dospívání a přitom ani na moment nenudí. Takže celkově to vidím už na solidní 4* (ideu introverta začleněného do party o několik let starších výrostků prostě stále nedokážu úplně přijmout) a pokud se náhodou setkám s Charliem i někdy v budoucnu, rád s ním ty necelé 2 hodinky znovu absolvuju. ()
[imdb: 8.3/10] | me: Veľmi príjemný film, ktorý po celý čas pôsobí úplne lahodne a pohodovo. Dalo by sa povedať, že to je asi prvý teen-rom-com, ktorý ma takto (osobne) oslovil. Je to film, ktorý má krásnu atmosféru a darí sa mu udržať si ju po celý čas. Veľkú zásluhu pripisujem charizmatickej Emme Watson, ktorá v tomto filme pôsobí ako hlavný element. Avšak ani jej účinkovanie by nebolo tak jednoznačné nebyť hlavného predstaviteľa Logana Lermana, ktorý vo svojej úlohe stojí pevne a presvedčivo. Medzi nimi dvoma funguje chémia stopercentne a to citeľne obohacuje celý film, ... ktorý nepotrebuje hnať teen problematiku do extrémov, aby zaujal. Proste pri všetkom tom čo sprevádza obdobie stredoškolského dospievania sa pristaví a ponúkne svojský pohľad na vec. Veľmi milá filmová záležitosť, ktorá ma síce teen-charakter, ... no pôsobí veľmi dospelo. So, this is my life. And I want you to know that I am both happy and sad and I'm still trying to figure out how could that be. ()
Je pěkný, že film o teenagerech a pro teenagery může být tak úžasně hutným dramatem. Skvělý všechno. 90% ()
Brendy v iceteačku, poctivej tuplák milkshakeu a nekonečná jízda tunelem (!!!) Je to tak, být znovu na střední Emma Watson by byla přesně to holkou, ze který bych nedokázal spustit myšlenku a u který by mě k zešílení štvalo, že ji sbalil největší kretén na škole. Ona už není jenom kouzelná, je okouzlující a čert vem, že jí ty dospělejší role ještě moc nevěřím. Je úplně jedno jestli má Charlie malá tajemmství nebo jen tak postává v koutě, The Perks of Being a Wallflower mě díky předloze, námětu svázal očekáváním. Jasně, očekávání, zabiják prožitku, přesto tohle vcelku prožít šlo. Věděl jsem, že to Stephen Chbosky nepodá jako lacinou teenagerku, že to nebude zas až tak jednoznačný, že v tom naopak bude takový to senzační "divno". Jo, už se toho bojíme, být divní, svý, protože nás svazujou normy, který jsou však nudný a předvidatelný. Je strašně snadný následovat cizí hodnoty, než si je sami v sobě utvářet. Logan Lerman ani nemusel moc hrát, přesto tu skrz svou postavu potvrdil to, co říkám už leta - "Empatie je stejnou měrou dar jako prokletí". Jak to teda je? V životě se vyrovnáváme se spoustou věcí, spoustou ztrát, ale nakonec s každou ztrátou něco jiného získáváme. Sakra, to jsou takový kecy, že bych jim snad rád uvěřil. Tak jo, pustíme si v autorádiu Heroes od Davida Bowieho mixnutý se Sonic Youth, ovšem pokud nám ten krám nesežere pásku a budeme divný, protože být divný znamená umět překvapit, i sám sebe... Překvapivě příjemná podívaná s ne(vy)nucenou myšlenkou za [final rate: 80%] ()
Vyzrálá, neurotická, rozbitá a vnitřně zničující dokonalost. Tím, co bylo (500) Days of Summer pro romantické filmy, tím je The Perks of Being a Wallflower pro žánr teenagerských filmů - transfúzí přímo do krevního řečiště. Žádní rozjuchaní a jedno klišé za druhým vypouštějící postavy, žádné zbytečné songy o vlastních pocitech, žádný barevný kýč s explodujícími konfetami, ale čistě zahrané, uvěřitelné a srdce lámající. ()
Charlie je takový dokonalý muž bez vlastností. Kromě toho nepůsobí jako kauzální činitel, jeho postava není aktivní, vše se mu jenom "děje", ke všemu se tak nějak omylem přimotá. Celý film jsem jen dumal nad tím, proč ho ta cool partička (Patrick, Sam, Mary Elizabeth, Alice a Craig) vzala mezi sebe a tak strašně moc si ho oblíbila. Jejich vztah není vystavěn na moc silném základu. Patrick si Charlieho oblíbí jen a jen proto, že ho neosloví Nothing, ale pravým jménem, Sam si ho oblíbí, protože si ho oblíbil Patrick, a tak to jde i dál - Mary Elizabeth s ním začne chodit, protože ho zaujme v představení Rocky Horror Picture Show, kam ho ale obsadili jen jako záskok, on sám o to nestál... Ale proč se s ním vůbec dál bavili, čím je zaujal? Charlie, který za celý film neudělá vůbec nic, kromě toho, že je to chudák, kterého je potřeba politovat kvůli jeho problémům, chudák Charlie, kterému umřela teta a jeho nejlepší kamarád se zastřelil, pojďmě ho utěšit. To, že rád čte knihy a umí na ně napsat skvělé referáty pro chápavého učitele, z něj ještě nedělá spisovatele, co vlastně na tom stroji psal? Deníček? Tohle nejsou žádní Heroes, ale docela obyčejní lidé lapeni v relativně solidně zrežírované, ale těžce vykonstruované zápletce, která zoufale postrádá atmosféru (a ani neví, v jaké době se to odehrává. Tohle byl konec 70. let?? A byl v tom nějaký tajuplný umělecký záměr, že to tak vůbec nevypadalo, nebo prostě jen neměli peníze na dobové oblečení a patřičnou výpravu?). ()
Nečekaná emotivní pecka a nejspíš jeden z nejúpřímnějších filmů o teenagerech vůbec. Logan Lerman poprvé na plno dokazuje, že není jen ďalší hezounek do počtu a Emma Watson se z kouzelnické škatulky dostává překvapivě hodně rychle. Hodně silný film a rozhodně největší překvapení tohoto roku. ()
Why do I and everyone I love pick people who treat us like we're nothing? - We accept the love we think we deserve. .. Wallflower je výraz pro osamělého a stydlivého člověka, který je v jádru hodný a zajímavý. Právě o takovém je tento film; o jeho touze navázat přátelství, o jeho tajné lásce, o jeho tajemství.. A já můžu s radostí říct, že společně s o chlup lepším Daydream Nation ve mně obnovuje víru v teen středoškolské filmy. Sice jich není moc, ale právě to je dělá tak výjimečnými a dobrými. Možná, že námět někomu může znít jako další předvídatelná tuctovka o milostném trojúhelníku, ale naopak, The Perks of being wallflower je neskutečně originální a inteligentní vztahovka se zajímavým obsazením a podmanivou atmosférou. Přesto, devadesátky z toho teda cítit nebyly a nebýt těch hrozných hadrů, které nosila sestra hlavního hrdiny, nebo kazet, které si věčně všichni nahrávali, tak si myslím, že se příběh odehrává v současnosti. Ta buddhistka s undercutem se navíc oblékala až moc moderně :) Ale to je jen taková maličkost. Konkrétně nemám co vyčíst, ale pocitově to stoprocentní zážitek tak úplně nebyl. ()
Velice překvapivé romantické drama cílené pro užší publikum. Jak už vysvětlil kolega Hannibal92, film by u nás asi neměl šanci uspět, takže jsme se ho naštěstí dočkali alespoň na DVD. Příběh je to takový klasický a klišoidní, ale je to vytvořeno tak precizním a přesvědčujícím způsobem (který neumím vysvětlit), že mě to prostě bavilo a vyvolalo to u mě emoce. Hlavní čtveřice kamarádů je charismatická skupinka človíčků z běžného života. Ach ten Charlie! Totální feel good lahůdka ... 100% ()
Takový obratný mix hipsteřiny, gay friendly teen komedie a navrch pár překvapivých dramatických momentek. Klub odložených superchytrých teenagerů, kteří se po většinu času chovají jako dospěláci, nebo lépe. Ale do celkového konceptu feel good vibe filmu to tam pasuje. Dalo by říct, že žádné ryzí esence dokonalosti se nedočkáme, ale průseru rovněž ne a ruku na srdce, když se v té jedné osudové scéně rozehraje na plné pecky David Bowie, je to ta čtvrté hvězda. We are infinite. ()
Vkusná a lehce dojemná záležitost, která docela umně zakrývá to klišé všude kolem. Ale divákovi to zřejmě nevadí. A ani já nejsem výjimkou. Psychicky nestabilní Charlie přichází na nehostinnou střední školu, bez přátel, plachý a málomluvný, přesto plný životních mouder, kterými převyšuje ostatní. Nakonec si najde přátele, platonickou lásku a dokráčí ke smířlivému konci. Ano, je to jednoduché, ale funguje to!! Tedy většinou.. Musíme ale hned z úvodu přejít to, že ve Spojených státech jsou jen samí usměvaví lidé, kteří poplácáváním po ramenou a vřelými objetími vše vyřeší, vždycky vědí, co říct, vždycky vědí, jak s danou situací naložit. Charlieho volné chvíle vyplňuje především gay Patrick (Ezra Miller) a jeho nevlastní sestra Sam (Emma Watson), která má za sebou podle svých slov hodně nelehkou minulost (!). Oba jsou herecky skvělí, Miller po mrazivém dramatu Musíme si promluvit o Kevinovi znovu velmi mile překvapil. Jenže.. On řeší svou orientaci, ona náklonnost k agresivním/sebestředným mužům, vše ale (přiznejme si) klouže jen po povrchu. Prostě lehký konstrukt musí vidět každý. Naopak pohled na módu, kazety nebo vinyly dokáže zahladit leckterou výtku. The Perks of Being a Wallflower sice není tím typem filmu, u kterého bych hned zjišťoval, kdy vyjde na disku, nicméně ten hudební, nadmíru povedený, jsem si obratem sehnal. ()
Reklama