Réžia:
Karl MarkovicsScenár:
Karl MarkovicsKamera:
Martin GschlachtHudba:
Herbert TucmandlHrajú:
Thomas Schubert, Karin Lischka, Georg Friedrich, Luna Mijović, Stefan Matousch, Magdalena Kronschläger, Gerhard Liebmann, Peter Raffalt, Georg Veitl (viac)Obsahy(1)
Devatenáctiletý Roman Kogler žije v nápravném zařízení pro mladistvé, má za sebou již půlku trestu a před sebou naději, že bude propuštěn na podmínku. Šance se však zdají mizivé, je samotář, nemá rodinu a vypadá to, že není schopen začlenit se do společnosti. Jednoho dne překvapí jak svého vychovatele, tak možná i sám sebe: získá zaměstnání ve vídeňské městské márnici. Setkání se smrtí a smutkem, které jsou přirozenou a stejně samozřejmou součástí života jako láska či zrození, mu pomůže dospět a vyrovnat se s minulostí zatíženou vinou. Režisér téma nezneužívá, diváka citově nevydírá, a navíc měl šťastnou ruku při výběru hlavního představitele, který svým autentickým herectvím snímek podpořil. Celovečerní režijní a scenáristický debut herce Karla Markovicse je úspornou a vizuálně podmanivou sondou do lidské psychiky. (MFF Karlovy Vary)
(viac)Recenzie (30)
Pozoruhodný debut, scénář i režie, šťastný výběr herce. Poznávání smrti, dozrávání a uvědomování si viny, Na rozdíl od typických děl rakouské školy (Seidl, Haneke) autor nabízí naději, i když skrytou pod slupkou chladné sociální reality. (Pozn.: nutno třičtvrtiny velmi volně plynoucího děje čekat na vyjasnění vztahů a okolností života ústřední postavy.) ()
Já vím, že na tohle téma jsou mraky filmů, já vím, že mnohé z nich jsou určitě i lepší, ale já si nemůžu pomoct, dlouho jsem necítila takovou zvláštní empatii ke klukovi, jakým byl v tomhle případě Roman. Bylo mi ho líto v té jeho zoufalé osamělosti, při jeho dost kruté a silně deprimující práci jako je přepravování mrtvol a nebo při jeho striptýzových, ponižujících prohlídkách, když se vracel z práce zpátky do pasťáku. Ta jeho osamělost byla nejvíc zřejmá třeba ve scénách v bazénu a nebo i při rozhovoru z matkou. Těch situací bylo určitě víc a já jsem vděčná i za ten otevřený konec, který mi poskytnul malou jiskřičku naděje pro Romana do budoucna. Na tu první polovinu filmu bych trochu přitlačila, co se týká tempa, jinak nemám nejmenších výtek, spíš naopak. Za debut Thomase Schuberta a za prvotinu režiséra Karla Markovicse dávám určitě palec nahoru. ()
Místy mi lehce vadila snaha o přehnaně efektivní kameru (aneb zaostření záběru na nějaký nevýznamný předmět zatímco to důležité je rozmazané nebo se odehrává úplně mimo plátno), nicméně poctivější festivalový film jen tak nenajdete. Má to sympatický, nečernobílý příběh, výborného představitele hlavní role i velmi přirozený vývoj. Tak tři a půl hvězdy. [MFF Karlovy Vary 2011] ()
Taký obyčajný, naozajstný príbeh zo života s fantastickým Thomasom .... takéto filmy ma nikdy neprestanú baviť. Odporúčam! ()
Velice pozvolna plynoucí děj s táhlými záběry ztvárňující pochmurnou až pohřební atmosféru života mladého hrdiny, k němuž osud nebyl zrovna laskavý. Film odkrývá karty, s nimiž hraje život hlavní hrdina, postupně. Zdá se, že film nemá velké ambice, dýchá svým tempem a to je kouzelné. ()
46th KARLOVY VARY INTERNATIONAL FILM FESTIVAL 2011 - ANOTHER VIEW - Jiný pohled (Atmen / BREATHING / Dýchat) - Takto si představuji kvalitní festivalový film. Uvěřitelný příběh, pomalé až utahané tempo, jednoduchý nenáročný děj, mrazivá atmosféra, přirození nepřehrávající herci... - 8. 7. 2011 - kino Pupp - Karlovy Vary - 80% ()
Najít smysl života v těsné blízkosti smrti? Proč ne? Nakonec, velkokapacitní překladiště použitých lidských schránek může být právě pro introverta místem jak dělaným k utřídění myšlenek i nápovědou v hledání vysvětlivek ke skrytým významům uplynulých událostí... Tiché osobní drama o zatemnělé mysli, kde nic není zbytečné, snad jen ta těla bez duší, o která je zde tak krásně postaráno. ()
Film často opakuje rovnaké scény, nič nevysvetľuje, je pomalý a hĺbavý. Pôsobí chladným skoro odťažitým dojmom a umocňujú to aj scény z Koglerovej novej práce v pohrebnej službe. A predsa má v sebe niečo neopakovateľného a pozitívneho. ()
Námět je to super, ale to zprácování už je horší. Bylo to vcelku nudně zpracované. Chtělo by to větší spád a ne tak moc prázdných scén. Ale líbil se mi hodně herec v hlavní roli. Jen byl na můj vkus moc tichý. V druhé polovině filmu už se to trochu zlepšilo. Hodně jsem postrádala hudbu. Občas tam sice byla, ale málo. Trochu jsem i uvažovala o 80%, ale nakonec dám jen lepších 60%. ()
Konvenčné, televízne spracované, s dvoma silnejšími scénami, s parametrami titulu do TV a nie na festival. ()
Dýchať znamená žiť. Život dával zo začiatku hrdinovi samé rany, ale až jeho konfrontácia s pominuteľnosťou ho primäla nadýchnuť sa k niečomu novému. Neuveriteľne silný debut režiséra K. Markovicsa a ešte neuveriteľnejšie herectvo nováčika Thomasa Schuberta, ktorého výkon nenechá nikoho chladným. ()
Smrt, vina, osamělost... Drtivý snímek s výborným Thomasem Schubertem v roli mladinkého Romana Koglera ze života (či lépe a vhodněji ze živoření) v pasťáku, aneb syrový příběh o tom, jak práce s mrtvými dovede člověka přimět k životu a nadechnutí... Mrazivě působivá záležitost, poklona Karlu Markovicsovi za režijní a zároveň scenáristický debut. ()
Na filmu Dýchat se mi líbí, že si na nic nehraje. Neusiluje o skvělou podívanou ve stylu hollywoodských trháků, kdy outsider z děcáku mlátí ostatní děti. Roman je týpek, co je prostě sám a hledá si (své) místo ve společnosti. Příhody z pohřební služby jsou spíše tragikomické; ostatně jako Romanův život. Kdyby byl přece jen o trochu líp zpracován konec (a já neměla pocit, že to prostě najednou utli), hodnotila bych ještě výš. Takhle velmi pěkné čtyři hvězdičky za rváče, co se snaží ze života aspoň něco vytřískat. Scéna s cizinkou ve vlaku je jedna z nejlepších. ()
Informace o Romanovi se divák dozvídá postupně, přirozeně. Takový je i celý film - opravdový. Byla jsem moc spokojená s obsazením, nejen hlavního hrdiny, ale prakticky všech - kolegové pohřebáci, pracovníci nápravného zařízení a hlavně Romanova matka. Silný příběh podaný neokázalým, ale působivým způsobem. ()
Po Super svete veľké sklamanie. Neoslovil ma námet, spracovanie priam unudilo. Možmo by pomohlo, keby Markovics upustil od "doku scenára" a pridal lovestory. Zato ma prekvapilo, že režisér hral v Komisárovi Rexovi Stockingera. ()
Neobyčejně obyčejný syrový snímek. Děj plyne poklidně a realisticky, líbí se mi že v tomto případě tvůrci netlačili na pilu, byla by to škoda. Takhle dostává film daleko větší ponuře melancholické rozměry. Atmosféra je chladná, odtažitá, ale svým způsobem působí velmi přirozeně. Snímek je navíc dokreslen dobrou hudbou, takže mi z výsledného dojmu párkrát přeběhl mráz po zádech. Vše je zaměřeno na hlavní postavu Romana, tvůrcům se podařilo vykreslit jeho osobnost téměř beze slov (což mě celkem ohromilo), velkou část zásluh na tom má bezpochyby Thomas Schubert, který to zahrál vážně skvěle. Ve výsledném dojmu mi film připadal opravdu jako pomyslná "sonda do duše", jak je výstižně napsáno v Obsahu. Kamera je dobrá, prostředí jen umocňuje atmosféru a vůbec nevadí, že jsou často slova nahrazena záběry. Pro mě to byl hodně silný filmový zážitek - 4 silné hvězdičky. ()
Nejrannejsi vzpominky, ukryte v pameti....nemohu dychat! ()
Civilní příběh o klukovi z pasťáku a jeho každodenním živoření. Hrůza stálé bezvýchodnosti není nic proti důvodům proč se život hlavního hrdiny dostal tam kde je a proč ho práce s mrtvými dostane zpět mezi živé. Přes navenek tuctové nezávislé téma je film překvapivě jemně ztvárněn, bez zbytečného přehánění a moralizování. Palec nahoru pro rakouský debut herce proslaveného z Komisaře Rexe. ;) ()
Romana jsem vnímala jako samotáře s křehkou duší, jako kluka, který po špatným uklouznutí hledá své místo v životě, jako člověka, kterému bych se nebála dát druhou šanci. Povedená rakouská záležitost. ()
[Dny Evropského Filmu 2012 - Praha] ()
Reklama