Réžia:
Nick MorrisVOD (2)
Obsahy(1)
Dvacet tisíc diváků v hledišti, desítky hvězd na jevišti. Oslava 25. výročí londýnské premiéry. Výročí premiér úspěšných světových muzikálů provází většinou velký koncert. V případě Londýna se obvykle odehrává ve slavné Royal Albert Hall. U Les Miserables neboli Bídníků producent Cameron Mackintosh velmi dlouho váhal, kde koncert k 25. výročí londýnské premiéry uspořádat, a jak ho pojmout. Mnozí měli v tu dobu ještě v dobré paměti velmi povedenou akci k 10. výročí, kde se mimo jiné představili Valjeanové ze všech jazykových mutací – a že jich nebylo málo! Kromě japonštiny či norštiny tu pochopitelně zazněla také čeština. Mackintoshovi bylo jasné, že čtvrtstoletí je třeba oslavit jinak a ve větším formátu. Vznikla myšlenka zaplnit obrovitou londýnskou arénu O2. Na hlavní představení plné hvězd (koncertů proběhlo více, ale právě jen tento měl unikátní obsazení) byla hala čítající dvacet tisíc míst zcela vyprodaná. Účinkující vystupovali sice v kostýmech, ale před mikrofony, scény byly postaveny pouze v náznacích, ale o to více se pracovalo s osvětlením. Obsazení bylo vskutku fenomenální: z Broadwaye přijel afroamerický inspektor Javert – Norm Lewis, ale také Nick Jonas (ano, člen populární chlapecké skupiny Jonas Brothers), který sice již odrostl své někdejší roli Gavroche, ale zde se stal na jeden večer Mariem. Jako Eponine se představila Samantha Barks, která později stejnou roli získala i ve filmovém zpracování muzikálu. Překvapením bylo obsazení známého britského komika Matta Lucase (Malá Velká Británie) do role Thénadiéra. Lucas se ovšem projevil nejen jako znamenitý herec, ale i jako obstojný zpěvák. Kanaďan íránského původu, charismatický Ramin Karimloo, zde zpíval Enjolrase, ale v tu dobu už na divadelních prknech běžně hrál i Valjeana. Fantine si zazpívala filipínská hvězda Lea Salonga (ta nedávno navštívila i Prahu), která byla kdysi na Broadwayi skvělou Eponine. Hlavní role pak otevřela netušené možnosti opernímu tenoristovi jménem Alfie Boe, kterého do té doby znali jen skalní příznivci opery. Boe už měl za sebou úspěchy v broadwayském provedení Bohémy a zpíval hlavní role v londýnských operních domech, ale hvězdu z něj udělalo právě toto představení. Jeho provedení slavné árie Bring Him Home zvedlo ze židlí celou arénu a následující desetiminutové ovace (z nichž v záznamu pochopitelně uvidíme jen sotva minutu) mu navždy změnily život. Na závěr se pak na pódiu sešli čtyři nejvýznamnější představitelé Valjeana – kromě Boea to byli Colm Wilkinson (první londýnský Valjean, pro nějž byly některé árie psány), a dále John Owen-Jones a Simon Bowman, aby společně zazpívali Bring Him Home, a po jedinečném provedení sborové scény One Day More (v níž účinkovali téměř všichni herci a zpěváci, kteří byli na premiéře před 25 lety) následoval proslov Camerona Mackintoshe a autorů hudby a libreta. Koncert je pozoruhodný v mnoha směrech – především ale v množství pozitivní energie a čisté radosti, které daleko přesahují dokonalou profesionalitu, a které divák může vnímat doslova v každém okamžiku. (Česká televize)
(viac)Recenzie (44)
4,5 * Bylo by to za plný počet, ale Nick Jonas se v roce 2010 na stejné pódium s ostatními zúčastněnými vážně nehodí. Naopak mě velice mile překvapil fantasticky odporný Thenardier Matta Lucase.. ()
Z hlediska obsazení jednoznačně horší záznam než ten, který byl pořízen o patnáct let dříve v rámci 10. výročí – zvlášť Nick Jonas jako Marius mi skutečně nesedí. Na druhou stranu mě snad žádný záznam koncertu nedonutil usmívat se tolik, jako když na posledních deset minut dorazilo na pódium původní londýnské obsazení z roku 1985 a přidalo One Day More. Colm Wilkinson je totiž pořád ten nejlepší Valjean a Roger Allam má tak autoritativní hlas, že na mém žebříčku nejpůsobivějších Javertů bojuje s Philipem Quastem o první příčku navzdory tomu, že je primárně shakespearovský herec, a rozhodně ne muzikálový zpěvák. ()
Asi bych nedopočítala o kolikáté provedení Bídníků se jedná. Proto jsem s Les Misérables trochu váhala. Přece jen není muzikál zrovna divadelní žánr, který by mi byl blízký. Ale zvědavost zvítězila a to bylo dobře. Profesionální provedení, kde bylo díky osvětlení a velkým projekčním plátnům vidět protagonistům do tváře. Emoce projevená hlasem a výrazem tváře. Byť v některých olamžicích na úkor čistoty zpěvu, ale o to opravdovější. Silné obsazení s mezinárodní účastí, často zamrazilo. Bídníci vás převálcují. Prefektně zvádnutý prostor, žádné hluché místo, spousta dobré muziky. ()
Byl jsem dojat. Veliká, veliká škoda, že se toho autor knihy nedožil! Po zhlédnutí epického filmu taktéž asi jediný muzikál "naživo", který bych si s chutí dal osobně. ()
Muzikál - Bídníky miluji. Už od dob co jsem je slyšel poprvé a na mém názoru nic nemění ani dnes již jistá ,,ohranost'' písní. Tento koncert z Londýna byl asi to nejlepší co mohla TV (ze všech stanic) nabídnout. Děkuji tímto ČT Art. Ani Menšík, ani další Donutil by mne totiž nedonutili se tak královsky bavit (o trapácích na Nově ani nemluvě). Koncert měl neskutečnou výpravu a to teď nehovořím jen o zpěvácích hlavních postav, ale i o obrovském tělese orchestru a sboru vokalistů. Kostými, zpěv, skutečná hudba, to vše bylo velmi kvalitní a mělo to opravdové grády... Co mne však šíleně rušilo byly kouřové a světelné efekty a zejména ramena z příhradoviny, která jak nějaký rozložený transformer se neustále natáčela nad pódiem...Já vím, byl to megakoncert v mega HALL , ale přesto... Druhou mojí výhradou je sám Javert. Předně nejsem rasista. Ale proč byl proboha pro jeho roli vybrán černoch? To je jako kdyby Angeliku hrála Whoopi Goldberg ! A poslední co mi nesedlo, zpěváci sice zpívají o stošet, ale nehrají. Celé je to velmi statické, čelem k publiku. Když umírá Éponine (Samantha Barks - Ëponine i Bídníků z roku 2012), dozpívá, stojí a ukloní se !!!! Když je útok na barikádu, studenti stojí, občas mávnou puškou a jen jsou pouštěny výstřely z repráků.... To i naše verze muzikálu byla tedy akčnější... Netvrdím, že to tam mělo vybuchovat ohnivými koulemi, ale té statičnosti čišel chlad a strohost. To jsou ale možná jen mé osbní poznatky, někdo jiný to mohl cítit jinak. Každopádně po včerejšku si mám zase sto chutí pustit poslení filmové bídníky. Dávám 4 stříbrné svícny. * * * * ()
Jiné hodnocení dát nejde. Alfie Boe je naprosto božský. ()
Výborná záležitost. Sice bych na to nevydržel koukat, protože se tam nedělo skoro nic jiného, než že zpěváci trpně stáli u mikrofonů a zpívali, ale měl jsem to puštěné na pozadí, zatímco jsem si četl. Důvěrně známé melodie z Bídníků - odmyslím-li si tu protivnou politckou omáčku kolem - považuji za velmi pěkné, a spousta písní patří k mým oblíbeným. Některá pěvecká čísla mi sice trochu trhala uši, ale pořád to nebylo takové, jako ve filmové verzi Toma Hoopera z r. 2012, kterou jsem skutečně protrpěl. Děsivá česká muzikálová produkce s touto vrcholnou britskou profesionalitou nesnese srovnání. ()
Muzikály neřadím mezi svoje oblíbené žánry a nevyhledávám je. Přesto se mi jich několik desítek podařilo vidět. Tento muzikál je s naprostým přehledem ten nejlepší, na který jsem za svůj krátký život narazil. Okouzlilo mě hned několik věcí a pořádně nevím kde začít. Je to ovšem úplně jedno. Na hercích byla vidět obrovská radost z hraní. Všichni zúčastnění byli úžasní a několik z nich umělo zpívat takovým způsobem, jakým to ani zdaleka nedovedou lidi, kteří se zpěvem živí. Úžasná byla atmosféra a celková práce s kamerou a světly. A snad naprosto nejlepší byla hudba, která mi v uších bude znít ještě hodně dlouho. Adatace Bídníků byla velmi pěkná. Myslím, že by se v ději neztrácel ani člověk, který s tímto veledílem neměl tu čest. Za sebe čisté čtyři body! ()
Nemožno ma považovať za toho, kto programovo odmieta muzikály. Veď až dva mám v desiatke najobľúbenejších filmov. Nemožno ma považovať za toho, ktorého nenadchol Hugov román i jeho filmové spracovanie z roku 1958. Minimálne preto som s napätím očakával muzikálovú verziu Bedárov. Žiadnu ďalšiu som nevidel. Rešpektujem viacerých komentátorov, ktorí so znalosťou problematiky diferencovali účinkujúcich, z ktorých som nepoznal ani jedného. Hudba ma zaujala, celkové poňatie muzikálu som nepochopil, pretože pri tom minimálnom vizuále to mohli pokojne vysielať v rozhlase. Ale v poriadku, nechápem síce nadšenie obecenstva i komentátorov, ale je to ich výsostné právo. Ja som rád, že existujú tri hviezdičky, ktoré neublížia ani neprechvália. ()
Dnes mám "muzikálovou" náladu a tuto verzi jsem si pustila už podruhé za sebou, jelikož Bídníky prostě miluju a jak britská verze z roku 1995, tak tato o 15 let mladší, jsou fantastické. Je to samozřejmě i tím, že britové jsou v interpretaci muzikálů jednoduše skvělí, ale tenhle příběh je prostě silný a navíc ho fantasticky zhudebnil Claude-Michel Schönberg a Alain Boublil k němu napsal nádherné libreto, které u nás famózně přeložil Zdeněk Borovec. Jsem doslova dojatá z vykonů hlavně Enjolrase, Valjeana a Eponine, i když všichni byli skvělí. Celou dobu jsem měla husí kůži a od poloviny jsem už brečela a doslova mě dojalo to, co se dělo po skončení. Na podium autoři pozvali všechny hlavní představitele od první premiery ve West Endu v roce 1985, což byl pro mě hodně silný zážitek, jelikož společně zazpívali ty největší kusy. Je to nádhera a já tady nemůžu nezmínit, že s dojetím vzpomínám na první uvedení tady u nás v roce 1992 ve Vinohradském divadle, kde se to také povedlo naprosto úžasně a tato úroveň se už pak nikdy neopakovala, tenkrát si to pan producent McIntosh ohlídal, aby se to neošidilo a pozdější verze už nebyly to pravé, jelikož v Čechách se na kultuře šetří a lidé zde vezmou za vděk i muzikálům bez "živé" kapely, nebo v lepším případě sice živé, ale zredukované na minimum hudebníků a raději chodíme na známé celebrity, než na někoho, kdo umí opravdu zpívat. Takže je škoda, že nikdy nemůžeme tady zažít to, co zažili ti lidé na tomto skvostném výročním koncertě. A to je velká škoda!!! ()
Naprosto perfektní muzikál, plný složitých instrumentací a silných emocí. ()
Bombastické, pěkné. Hlavně mě dojímali ti tvůrci. ()
Mám tenhle muzikál moc rád, mnohem radši než filmové provedení, které mi prostě tolik nesedlo. Hudebně je to naprosto skvělé, navíc přítomnost Colma Wilkinsona vždycky potěší. Jeho hlas je prostě úchvatný a byl určitě nejlepším Valjeanem. Závěr je neskutečně nádherný, stejně jako "One Day More". ()
Pokud bych měla hodnotit atmosféru dvou výročních edicí, tak by to u mě vyhrála ta první z Royal Albert Hall, k 10. výročí z roku 1995. Už jen místo konání v prvním případě bylo bonusem, které kapacitně obrovská a do jisté míry neosobní O2 aréna nemůže svou atmosférou vyvážit. Přesto i edici k 25. výročí hodnotím na plný počet bodů. Důvodů je několik: od vynikajících hlavních představitelů - Alfie Boe (Jean Valjean), Norm Lewis (Javert), Lea Salonga (Fantine- ve verzi z roku 95 zpívala Eponinu), Samantha Barks (Eponina), Matt Lucas a Jenny Galloway (manželé Thénárdierovi), Katie Hall (Cosette). Kdo zde pro mne ovšem působil jako zjevení a z malé role Enjolrase udělal takřka svým herectvím, zpěvem a entuziasmem skoro hlavní, byl Ramin Karimloo. Tato nová hvězda West Endu je v současné době nejmladším představitelem právě role titulní, Jeana Valjeana. Kdo byl ovšem obsazen snad omylem, byl v roli Maria Nick Jonas. Tento chlapec neumí zpívat, neumí hrát a vypadal jako když na jeviště zabloudil. Opravdu těžký castingový omyl pro tak památný koncert. Dojemné bylo finále a s původním obsazením včetně Valjeana (Colm Wilkinson) a Maria (Michael Ball) - oba zpívali titulní role i k 10. výročí, nebo kvartet všech Valjeanů současných i minulých "Bring him home" (Wilkinson, Boe, Bowman, Owen-Jones). ()
Vidět originální Bídníky v Londýně a umřít. I tahle koncertní verze mě totálně dostala, sic jsem kvůli nesympatickému Nicku Jonasovi v roli Maria chtěla dát "jen" 4*, ale poté, co mě závěr s původními představiteli a tvůrci emocionálně odrovnal, musela jsem jít na maximum. One day more... Do you hear the people sing... Zase mi to bude v hlavě znít týdny. Schönberg je prostě Bůh. ()
Niečo prenádherné - povedal by som dokonca, že je to môj najobľúbenejší muzikál celkovo za čo patrí obrovská vďaka jeho tvorcom (Claude-Michel Schönberg, Alain Boublil a Herbert Kretzmer), a samozrejme aj Victorovi Hugovi, ktorý Bedárov napísal. Muzikálová adaptácia je naozaj krásna, dojemná a v mnohých smeroch srdcervúca. Nádherné piesne doprevádzané úžasnou hudbou a samozrejme speváckymi zručnosťami účinkujúcich. Pri mnohých piesňach som pomaly nedýchal a zimomriavky som mal po celom tele, no a neubránil som sa ani slzám - hlavne pri Eponine a jej piesni On my own, to ma vždy dostane (možno aj preto, že s ňou súcitím a cítim sa rovnako ako ona - neľúbená)... Nedá mi to však neporovnávať aj s filmovým spracovaním Les Misérables, ktoré celé toto veľdielo posunulo ešte o kategóriu vyššie. Prečo som teda nedal 5 hviezdičiek? Jediný dôvod (avšak pre mňa dosť podstatný) - prevedenie spevu a hudby bolo síce dokonalé, no chýbalo mi v tom väčšie prejavenie dramatizácie a hereckého umenia. Práve z tohto dôvodu mnohé scény pôsobili príliš staticky - avšak našťastie v spomínanom filmovom spracovaní to už bolo všetko tip-top dokonalé! ()
Tento muzikál je vážně výborný, skvělý a jeninečný. Bez přemýšlení udílím pět bodů. ()
Při vystoupeních Jean Valjeana a hlavně Javerta jsem měl husí kůži, jak úžasně působili a předvedli své role. Při vystoupeních Thenardierových jsem měl zase připitomělý výraz pobavení. Úžasný muzikál, skvělé provedení bez sebemenší chybičky. ()
Úchvatný zážitek a já stále nemám slov. Jen při představě, že na místě, v té obří O2 aréně, to muselo být ještě milionkrát lepší. Běhal mi z toho mráz po zádech - sice tam všichni tři hodiny všichni jen stáli u mikrofonů, ale takovým fantastickým způsobem... Naprosto dokonalé písně, ty nejúchvatnější pěvecké výkony a prvotřídní herecké obsazení naprosto všech rolí a navrch nádherná Cosetta a Eponina. A ten závěr, ve kterém se sešli tvůrci, původní obsazení, všichni anglicky mluvící Valjeanové, navrch obrovský sbor a velkolepá výprava. A je to mnohem úžasnější, velkolepější a překvapivě i více strhující než film s Jackmanem (který má u mě taky za pět a samozřejmě na tom nehodlám nic měnit). Na poslední den v roce jsem si nemohl přát nic lepšího, protože nic lepšího neexistuje. Zaslouženě nejlepší muzikál a já bych ho někdy chtěl vidět na vlastní oči. Třeba až mu bude padesát, protože není pochyb o tom, že se toho dožije, ve stejné síle, jakou má už třicet let. To se prostě musí vidět, a až to uvidíte, tak se vám podlomí kolena a budete brečet blahem, z toho jedinečného zážitku. 100%. ()
Verze z roku 1995 byla dle mého lepší - ať již obsazením (nechápu co v této verzi dělal Nick Jonas, ty jeho grimasy a zpěv... brr, to bych byl ještě rád za filmového Eddieho Redmayne), pěveckými výkony (sympatičtější mi byla většina zpěváků z 10. výročí, výjimkami jsou Samantha Barks jako Eponine, Lea Salonga jako Fantine - v 10. výročí zpívala Eponine; dále noví Javert i Jean Valjean byli zajímaví), atmosférou či překvapením na závěr večera. Není to však velká výtka, jelikož verze k desátému výročí byla jednoduše fantastická. 4* ()