Obsahy(2)
V nitru Llewyna Davise je příběh ambiciózního a talentovaného mladého muzikanta, který se snaží získat si trochu uznání, v době obrody folkové hudby, v New Yorku roku 1961. Ačkoliv se jeho život zdá být nekonečným řetězem smůly, Llewyn se nevzdává a pevně si jde za svým snem. Bez peněz a trvalé adresy se protlouká životem a přespává u stále se snižujícího počtu kamarádů. Jako šance na záchranu se jeví cesta do Chicaga, kam se vydává s nadějí na získání nového manažera a s vyhlídkou na překonání své smůly. (Blue Sky Film)
(viac)Recenzie (323)
Inside Llewyn Davis stejně jako písničky v něm krásně pohladí na duši. Oscar Isaacs ať už zpívá před lehce nasátým publikem nebo honí kočku po NY tak podává skutečně znamenitý výkon a ještě hezky zpívá. Velmi příjemný a milý film.... ()
Když jsem viděl tenhle film, předjstavoval jsem si režiséra jako hlavního hrdinu. Oni jsou sice dva, ale předstírejme jako že je jen jeden, nebudeme stejně daleko od pravdy. Slibný začátek, sem tam vtípek, zdá se že člověk má před sebou dobrý film. Ale pak se postupně ukazuje jaký je hlavní hrdina looser. Pak už to ani není vtipné, jen se bijete novinama do tváře a pláčete nad tím, jak někdo může být tak blbý. Pak hodinu spíte, šlápnete na kočku a je konec, aspoň že tak. Bratři Cohenové se chtěli vyhnout špatnému konci, a tak jej dali na začátek, ale ono to bohužel bylo bídné už dlouho předtím. Jedinná světlá chvíle je cesta do Chicaga, to asi režíroval někdo jiný, nebo co. ()
Výborná atmosféra, skvělé herecké výkony ale... 105 minut seznamování s hlavním hrdinou a když má přijít nějaká zápletka, přijde konec. Jsem velkej Coenovic fanoušek, ale tohle řadím rozhodně k těm slabším kouskům :-( ()
Pravděpodobně nestravitelné pro ty, kterým leze folk na nervy (vzhledem k tomu, že film obsahuje řadu celých písní ve statickém podání, kdy kamera prostě snímá z jednoho úhlu interpreta). Já jdu shánět soundtrack... ()
Uznávám bratry Coenovi hlavně za jejich profesionální přístup k tvorbě. A i když působí příběh o Llewynovi Davisovi propracovaně a umí navodit pohodovou atmosféru, tak mi přijde neuvěřitelně zbytečný. Snímek nám celou dobu tluče do hlavy, že Llewyn má obrovský talent a nemá to v životě vůbec jednoduchý. Můj názor je však ten, že si Llewyn může za své trable z velké časti sám. Bohemství a bezstarostnost je sice pěkná věc, ale vše má své meze. Jediné co můžu pochválit jsou zapomenuté songy, herecké výkony ( J.Godman, C.Mulligan) a líbivé prostředí 50.let. Uděluji dvě hvězdy. ()
Tahle menší Coenovka asi všechny neosloví, ale mně sedla parádně. Zvlášť první půlka má tempo a baví, kdežto druhá trochu ztrácí a tak úplně mi nesedla. Nicméně film svůj účel splnil: pobavil a předvedl nádherné folkové songy v podání skvělého Oscara Isaaca. ()
Že sú Coenovci mojou srdcovkou, človek im veľa odpustí. A pri tomto filme veru je čo odpúšťať - v jednej pasáži som takmer zaspal. ALE. Natočené je to krásne, piesne brnkajú na tú správnu strunu, a tak človek v konečnom dôsledku oželie absenciu príbehu a necíti sa zasa až tak trápne, že hľadá dôvody, prečo dať priemernému filmu vyššie hodnotenie. Lebo Coenovci? Ano. Aj. ()
Natočeno kvalitně, ale příběh neskutečně nudný, takřka nulový. ()
Sladkobôľna, pomaly plynúca balada o mužovi, ktorý by chcel všetko, ale nehodlal preto urobiť nič. Odohrávajúca sa akoby mimo priestor a čas, predstavujúca najmenej (úmyselne) sympatickú postavu, akú myseľ bratov Coenovcov doposiaľ stvorila. Brunom Delbonnelom podmanivo nasnímané, Oscarom Isaacom precítené zahrané a zaspievané. Korenie v podobe coenovského humoru taktiež nechýba, aj keď tentoraz ho využívajú prekvapivo poskromne. Vrcholnou scénou je bezpochyby atmosferická cesta do Chicaga. Jej diaľničná tenzia mi pripomenula Fargo. ()
Film je inspirovaný reálnou postavou - viz. wikipedie: David Kenneth Ritz „Dave" Van Ronk (* 30. června 1936 Brooklyn, New York, USA − 10. února 2002) byl americký folk bluesový zpěvák, který se usadil v Greenwich Village v New Yorku a nakonec se mu začalo přezdívat „Starosta MacDougal Street". Šlo o důležitou postavu amerického folkového obrození v 60. letech 20. století. Ve „Village" byl široce obdivován jako strýčkovská postava, přátelil se s mnoha tamějšími umělci na vzestupu jako např. Bob Dylan, Tom Paxton nebo Joni Mitchell. - konec citace. Zajímavé na tom je skutečnost, že hlavní postava filmu je žid, kterého hraje žid a vytváří se tak iluze, že počátky newyorského folku mají na svědomí židé a přitom ten chlap s nimi neměl nikdy nic společného. Ostatně stačí se podívat například na ukázku z jeho vystoupení zde: http://www.youtube.com/watch?v=ngFUyhuF31U. Můj komentář není o rasismu a podobných tématech. Jen si myslím, že přepisování nebo přímo vyrábění historie pomocí filmů není fér. Film je natočený velmi profesionálně, ostatně přesně podle parametrů, na které jsme od američanů zvyklí. Scénář byl asi napsaný před natáčení nikoli během něj. Herci tak nějak tušili co se po nich chce. Kamera byla zaostřená a v postprodukční fázi dostal obraz řádný grading. Střih se jeví jako rozumný a uvážlivý. Režie byla zdá se bezproblémová. Zvuková stopa má všechny atributy Dolby... Jen nechápu, kdo a proč by se na tento film měl jít podívat. ()
Filmově nic moc, zcela průměrný film. Ale ten soundtrack, panečku, to je něco :) bomba Oscar Isaac :). ()
Další vynikající snímek od mého oblíbeného režiserského dua, který hraje na smutnější notu, než u Coenů bývá zvykem. Příběh loosera, kterému v životě nic nevychází a kterého potkává jedno neštěstí za druhým. Jeho snaha o uměleckou integritu a nezávislost v kombinaci s neprůbojností a absencí jakékoliv ambice mu brání v tom, aby se stal "úspěšným", aby "prorazil". Protlouká se životem, spí na gaučích svých známých, a když se rozhodne vše vzdát a vrátit se zpět do ubíjející práce námořníka, tak ani nemá peníze aby si zaplatil obnovu licence. Coeni nám však servírují tento smutný příběh s jejich typickým černým humorem, kdy se nesmějeme samotnému tragickému Llewynovi (kterého nám je spíše líto), ale absurditě toho, co mu háže život pod nohy. Oscar Isaac je v hlavní roli výborný, z plejády vedlejších epizodních postav je nezapomenutelná kreace mizantropa Johna Goodmana. Ani po technické stránce jsem nenašel nic, co bych mohl filmu vytknout a folkový soundtrack mi na první poslech učaroval (a to folk normálně neposlouchám). ()
Možno keby chalanko začal hrávať o niečo rezkejšie pesničky, nebol by taký neúspešný.... ()
Co to sakra bylo? Pokus o mumifikaci publika ve dvou hodinách? Nejsilnější scéna filmu je ta s hlavní postavou dostávající řádně přes hubu! Kdyby nebyla venku taková kosa, tak se po hodině zdekuju a jdu se raději dívat, co zajímavého vyhodili lidi do koše před vstupem! ()
Balada o průměrnosti. O neochotě hlavního hrdiny smířit se svým osudem. O jeho niterném odporu akceptovat fakt, že nikdy nic nedokáže a zůstane pouze průměrným, ničím významným člověkem, který se bude protloukat životem bez peněz a bez úspěchu. Llewyn Davis má mizerný život. Neumí se chovat k lidem, odvrhuje potencionální zachytné životní body, jenž by ho ukotvily na pevné místo. Je to loser, i když originální a svůj, zůstane navždy pouhým přihrávačem svých slavnějších kolegů, protože se jednoduše nechce snížit k podbízivému způsobu vyjadřování. V nitru Llewyna Davis je smutný snímek, právě kvůli tomu jak surově vykresluje běžného, průměrného člověka. Obsahuje typicky brilantní Coenovské dialogy a také nahodilé a řádně nápadité figurky, jenž se vyskytují ve všech ostatních filmech bratří Coenů.. Jako folkovému ignorantovi a všeobecně muzikálnímu laikovi mi nepochybně mnohé ve filmu uniklo, i přesto se mi ale film líbil. Není tak jednoduše zábavný jako Fargo či Big Lebowski, ani tak perfektně vystavěn jako Tahle země není pro starý. Je to spíše okrajová filmová událost, zamyšlení, pojednání, složitý snímek pro filmové myslitele (za které se nepovažuju) Je to obrazově a zvukově dokonalý film, kterému z mého amaterského pohledu filmového komentátora není, co vytknout. 8/10 ()
Llewyn se protlouká životem a hledá v něm své místo. Jedná s ledovým klidem a jen tak něco ho nevyvede z míry, at už to, že improvizovaně přespává všude kde to jde, nebo náhodou zjistí, že má dvouleté dítě a na cestě je možná další. Skvěle vykreslená a také zahraná postava. Celková atmosféra filmu mi k příběhu ladila a hudba byla opravdu skvělá! Jen jsem čekal furt na nějakou tu zápletku, zvrat, či vyvrcholení...to mi zde bohužel chybělo, a tak si budu chvíli pobroukávat chytlavé songy, ale nějaký větší filmový zážitek jsem si bohužel neodnesl. ()
Film vcelku pro kočku. Ale i v téhle ubíjející (ač zjevně záměrné) nudě jsem našel tři pozitiva: 1) neokoukaný Oscar Isaac, 2) song Please Mr. Kennedy, 3) kočka. ()
Obsazení je skvělý (fakt všichni), dialogy taky, atmosféra je správně ponurá, ale ten příběh je tak slabej, že nestálo za to ho točit. Jo a song každejch deset minut mě už málem uspal. ()
Film o arogantním, sobeckém debilovi, kterej si myslí, že je nejlepší hráč na kytaru na světě a jeho hudba je nejlepší co kdy kdo napsal.Neuznává hudbu kohokoliv jiného a i když každy člověk, který jeho hudbu, kdy slyšel řekne, že je k ničemu a nemá budoucnost.On si přesto stojí za svým a dál ničí život všem lidem okolo sebe...Takových lidí chodí po ulicích tisíce a každý člověk se s někým takovým v životě někdy setkal.Nemusí se o nich točit filmy... ()
Druhé zhlédnutí mě bavilo víc než první. Přestože (upachtěné) čtyři hvězdičky jsem dal už po tom prvním... aspoň jsou tedy potvrzeny:) Coenové jsou prostě má krevní skupina. Ačkoliv tematicky je ILD mírně mimo jejich tradiční loviště, vůbec to nevadí, protože čirou náhodou tímhle filmem zabrousili pro změnu do revíru mého - s jedním takovým Elwynem Davisem jsem měl tu čest hrát a kdo ví, jestli já sám jím občas nejsem:) Někteří tady opěvují Johna Goodmana, oukej, já proti Trautenberkovi s hlasem Oto Jiráka nic nemám:), ale tam je i tolik jiných zábavných postav... Hudba podobná té, kerá je nám značnou část filmu servírována, se dá jednou za čas vydržet a dokonce si v ní pro tu chvíli i libovat (v této souvislosti nemohu nevzpomenout na Into the Wild a jeho soundtrack od frontmana Pearl Jam Eddieho Veddera). Samosebou s vědomím faktu, že každá folková píseň o deseti slokách má pořád o deset slok víc, než by mít měla:) Příjemný, rozvláčný a především vtipný hudební film. (Kino Art, 8. 1. 2015) ()
Reklama