Réžia:
Michel GondryScenár:
Luc BossiKamera:
Christophe BeaucarneHudba:
Étienne CharryHrajú:
Audrey Tautou, Romain Duris, Omar Sy, Gad Elmaleh, Alain Chabat, Charlotte Le Bon, Aïssa Maïga, Philippe Torreton, Natacha Régnier, Sacha Bourdo (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Hravá adaptácia legendárnej literárnej predlohy Borisa Viana. Idealistický a vynachádzavý, no najmä nesmierne bohatý Colin žije vo svojom surrealistickom parížskom svete, do ktorého patria ešte priatelia Nicholas a Chick. Jedného dňa sa bláznivo zamiluje do krásnej Chloé, ktorá však trpí zvláštnou chorobou - v pľúcach jej rastie lekno...Kvôli liečbe musí byť neustále obklopená kvetinami a piť len dve lyžičky vody denne. Vizuálne fascinujúci film Michela Gondryho je adaptáciou legendárnej literárnej predlohy Borisa Viana. (STV)
(viac)Recenzie (326)
Nebýt to povinnou školní akcí na kterou byl v zápětí test, bývala bych odešla z kina a nechala si zaplatit odškodné za újmu na zdraví. Nejen že surrealismus nesnáším, ale ani Audrey Tatou a její písklavý hlásek není mým šálkem čaje. Naprostá absurdita děje v podobě prodloužených nohou a nechutného člověka/myši, Jean Sol Partre jako anagram Jean Paul Sartra který ještě víc zmátl děj, nebo hýbající se objekty (zvonek, tkaničky do bot, nádobí,...) Jednu hvězdu za zfilmování, není chyba režiséra, že knížka je úděsná. ()
Pěna dní je skvostná kniha a Boris Vian velký autor. Film je odpad se vším všudy a asi nejvíce mne rozezlilo "nerealizování" některých momentů například svatebních teploušů. Myslím si, že Vian by zvracel při pomyšlení na politicky korektní adaptaci své knihy... ()
Je to jako usnout....usnout a probudit se úplně jinak a úplně jinde. Jako nechat kvést všechny stěny pokoje. Nechat růst lekníny hluboko uvnitř těla. Tělo bude vždycky tělem. Ale také, jak pravil R.Murphy:" nástrojem našeho uchopení světa, limitujícím faktorem našich záměrů." Myslím si, že Gondry přesně věděl, co chce sdělit. Co odlehčit a co naopak podtrhnout. Je to překrásný snový příběh, vizuálně uchvacující, plný metafor a kouzla, které se zjevuje, jenom když člověk dovede být dostatečně pozorný a bdělý. ()
Nepamatuju si, kdy jsem měla naposledy takto smíšené filmové pocity. Je zvláštní, že moje dojmy jsou přesně opačné, než u většiny autorů ostatních místních komentářů - první polovina, která se vesměs líbila, mi lezla na nervy natolik, že jsem uvažovala o opuštění kinosálu. Dobře, že jsem tak neučinila, ta druhá, ponurejší část byla přesně něco pro mě. --- Snímek jsem musela vidět dvakrát a po poměrně dlouhém časovém odstupu od sebe. Se vší otevřeností, s duší malého dítěte. Vyplatilo se, mám pocit, že jsem jej dokázala ocenit mnohem více. Je to prostě Gondry. Mnou milovaný Věčný svit neposkvrněné mysli jsem musela vidět několikrát, aby se mi dostal pořádně pod kůži. Podobně to bude zřejmě i s Pěnou dní. ()
Předlohu jsem nečetl, takže jsem na film šel s tím, že vůbec nevím co mě čeká. Krásné výtvarné zpracování, hudba, navození atmosféry a sem tam se zasmějete. A první třetina až polovina pozitivně laděná, barevná, ale o to pak byl zbytek filmu temný, těžký a depresivní.. Nerad odcházím z kina špatně naladěný, raději to mám opačně. Tři hvězdy za zpracování a první část. | 09/2013 ()
Není to ani na pět, ani na tři. Roztomilé detaily jako rubikova kostka místo diáře, běhací zvonek a divoké boty, dělají z filmu něco, co vás naladí tak pozitivně, že po tom, co se začne film propadat do černobílé a deprimovat vás, strašně vás to , pokud jste nečetli knihu, zaskočí tak, že se vám to ve výsledku vlastně nelíbí, i když vám to přijde dokonalé. Bohužel to se stalo i mě. ()
Aerožiš! ()
Nevím jestli to bylo tím, že jsem nic takového nečekala, ale mně se upřímně řečeno film nelíbil. Nepochopila jsem ho, byl hrozně dlouhý, velice zvláštní a občas nechutný. Konec byl naprosto děsný.. Takže nemám na tento film dobré vzpomínky a tudíž, lidem, kteří mají rádi obyčejnější filmy, tak tenhle film jim rozhodně nemůžu doporučit. ()
Bohužel nekouřím nebo nešňupu to samé co režisér, takže totálně nekoukatelné. Vydržel jsem cca 30 minut a dále nepomohl ani rychloposuv. Prostě se to nedá. Hodně mi to připomínalo nesmyslné příběhy alkoholika Havla, ale Boris Vian jel zřejmě v daleko lepším matroši! Příšerné! ()
Ne tak toto byl z poslední doby nejhorší film, který jsem mohla vidět, absolutně praštěný, a takový žánr nikdy více, víc k tomu nemám co dodat. ()
Moje chyba ()
Nepopsatelné... nekoukatelné... nesnesitelné... čeho je moc, toho je fakt moc. ()
Merci ()
Po filmu se cítím stejně divně jako po Vianově knižní předloze, eh, ale to vůbec není špatně, ne, to je tím příběhem a výborným zpracováním v obou případech, určitě. ()
Jedno velké překvapení. Po vizuální stránce nelze snad nic vytknout, zajímalo by mě, jestli občasná surovost měla nějaký hlubší význam. Asi se na tenhle film budu zpětně dívat jako na zajímavý experiment, ale doslova se na nej dívat znovu už nebudu. ()
Krasně melancholické.Splnilo svůj účel a určitě si od Borise Viana něco přečtu... ()
Pěna dní vypadá jak stvořená Macourkem s Vorlíčkem na tripu, kdy jim s některými scénami vypomáhá také notně sjetý Švankmajer. Což samo o sobě zní možná lákavě, bohužel tenhle film je naprosto o ničem, to nepřetržité blbnutí mi nepřišlo dvakrát roztomilé, a nevidím v tom nižádný smysl - klasikou se určitě nestane. Některé pasáže se mi dokonce velmi líbily a pobavili (hopsatanec, úprk před stíny), dost jich je však trapných nebo úplně zbytečných (myšák), a výsledek je pro svou délku především otravný. Celkově jsem od Gondryho naivně čekal víc, ale příběh je pro něj očividně jen na obtíž. Dalo by se také říct, že oproti kreativní hravosti formy je vážný, přitom fádní a banální obsah v nepříjemně ostrém kontrastu. ()
Jako dávný syrrák jsem byl z Chloé smuten. To je surrealismus pro střední školy. Tolik kýče vykálel do filmu snad jen tvůrce Velkého Gadsbyho. ()
Pokud čtete tento příběh v sedmnácti, už není třeba se k němu po čtvrtstoletí vracet...tu chybu jsem udělala a přečetla knihu těsně před kinem. Tam, kde film není knihou, je dokonalý, a přidává netušené rozměry...tam, kde se shoduje, narážíme na naše představy, snad kromě srdcerváče! Takže nádherný smutný příběh o lásce a smrti a odumírání...možná mě zamrzel Nicolas a Alice v barevném podání, ale na to se dá zvyknout. Nikdo jiný než Michel Gondry se do tohoto příběhu nemohl pustit a přidal k němu mnoho dalších vrstev... ()
Ačkoli mě nikdy existencialismus ani surrealismus neoslovili, tento film do sebe něco má. I přes můj odpor ke způsobu natáčení a celkovému podání filmu musím ocenit zápletku a výkony hlavních postav. Koneckonců i efekty postupného zmenšování prostoru a prolínání děje s psaním na strojích dokreslují celkovou atmosféru a poslání díla. Celkově velmi depresivní příběh s tragickým koncem a občas trochu zbytečné scény, něco by se klidně dalo vyškrtat. ()
Reklama