Réžia:
Michel GondryScenár:
Luc BossiKamera:
Christophe BeaucarneHudba:
Étienne CharryHrajú:
Audrey Tautou, Romain Duris, Omar Sy, Gad Elmaleh, Alain Chabat, Charlotte Le Bon, Aïssa Maïga, Philippe Torreton, Natacha Régnier, Sacha Bourdo (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Hravá adaptácia legendárnej literárnej predlohy Borisa Viana. Idealistický a vynachádzavý, no najmä nesmierne bohatý Colin žije vo svojom surrealistickom parížskom svete, do ktorého patria ešte priatelia Nicholas a Chick. Jedného dňa sa bláznivo zamiluje do krásnej Chloé, ktorá však trpí zvláštnou chorobou - v pľúcach jej rastie lekno...Kvôli liečbe musí byť neustále obklopená kvetinami a piť len dve lyžičky vody denne. Vizuálne fascinujúci film Michela Gondryho je adaptáciou legendárnej literárnej predlohy Borisa Viana. (STV)
(viac)Recenzie (326)
Surrealistická výpověď a oslava fantazie, ale i temná strana lásky. Gondrymu se podařilo převést do filmové podoby stěžejní dílo Borise Viana, a myslím si, že se mu to více než povedlo, byť ne všechno z knihy zde nalezneme. Jeho práce s kulisami, triky či výpravou, je více než obdivuhodná. Herecké obsazení rovněž potěšilo. Film si určitě zaslouží vyšší hodnocení než má, je to zde dáno tím, že ne pro každého je takový film určen, je to zkrátka umění něco takového natočit. Dávám čtyři hvězdičky, přeci jen mi přijde, že závěr je poněkud zbytečně zrychlenej, že člověk nestihne pořádně vnímat emoce - to vykreslení postav mohlo být také na lepší úrovni. A přitom ten přechod z veselého filmu do temnoty byl také povedený. I tak ale respekt, protože to chtělo vážně odvahu. Vian je určitě hrdý! 7,8/10 ()
Příběhem osamoceného Colina, který najde nejkrásnější a věčně volnou Audrey Tautou se rozjíždí příval nekonečné lásky, světla a abstraktních a dech beroucích udělátek, oživlých přístroječků a tanečků v hopsatrockém stylu v paralerním světě města a především svého bytu, který žije a umírá spolu s leknínem na plicích své milé. Opět úžasné hračičkování fantaskního Gondryho, který si sám střihl roli neúspěšného doktora. Příběhem jednodušší, zato očima náročnější pro občas zběsilý střih v té nekonečné záplavě neortodoxních nápadů. 70% ()
Tohle je zjevně film, s kterým se nevyplatí neznat předlohu, je to všechno tak brutálně surrealistické a šílené, že jsem byl až překvapen. Oceňuji Gondryho typický přístup "za žádnou cenu digitální triky," všechno dělá hezky postaru a působí to přirozeně a fajn. Ovšem díky novým a novým a novým nápadům a šílenostem si film uplně nedokázal udržet mojí pozornost a v určitou chvíli jsem prostě vypnul. Taky jsem často nechápal co se na plátně děje. Například všechny ty lidi co psali na psacích strojích, prodloužené tancující nohy atd. Ve scéně se svatbou jsem bohužel již téměř nevnímal a šel radši na cígo. Naštěstí to pak sklouzlo k "nemocné" lince s leknínem v plicích a já jsem se opět začal soustředit. Zatím tři, po četbě předlohy shlédnu opětovně. Výborný soundtrack. P.S: Po četbě předlohy jsem stále na vážkách. Zatímco předloha mi přišla mnohem více horrorová a depresivní, snímek se neumí rozhodnout jestli chce být Gondryovsky snový anebo Vianovsky depresivní až brutální. Za mě velice nevyrovnaný film, který většina lidí má ráda stejně jen kvůli Audrey Tatou. ()
Pro mě bohužel bylo zklamáním. Čekala jsem hodně výraznou vizuální stránku a film onu představu mnohonásobně překonal, posunul hranici absurdity a dost často jsem si říkala, jestli to je úchylné nebo geniální.. Ale opravdu stačí jako hlavní smysl a poslání filmu oslava nespoutané imaginace a čisté lásky? Nebo jste tam toho postřehli více a hlavní smyl mně a dalším v kině uniklo? Milovaná Audrey a jazzové sekvence mi nevykompenzovali deficit poslání a stěžejní myšlenku.. ()
Knihu neznám a číst ji nehodlám. Nejsem přemoudřelý intelektuál a Sartrem pohrdám stejně jako Vian. Surrealismus mám rád. Takže by se zdálo, že film je skoro pro mně. No. Líbil se mi, i když nebudu tvrdit, že bych někde viděl nebo prožil nějaký přesah. Konvenční výklad je zbytečný, poetický leknín-zabiják je mnohem výraznější. Jedinou větší vadou všech Gondryho vychytávek je skoro nulová práce s herci, zvláště hlavní hrdina je hodně nevýrazný. ()
Film tak moc novátorský, až je jeho kvalita některými lidmi přehlížena. Dílo má jen dvě chyby (jež zejí, né že by bylo příjemné v něm nějaké hledat) – roztahanou třetí čtvrtinu a zmínku o leknínu v pravé plíci, když chvíli před tím můžeme vidět, že je v levé (i když to původně vypadlo, že spadl do pravé). To ovšem není podstatné, nýbrž snímek oplývá vlastním životem, vlastními pravidly, pohádkovým obalem, Švankmajerovským provedením a realistickým průběhem. Má excelentní soundtrack. Má koule na to, udělat na závěr (ne)pěknou černou tečku. A nad to mi ještě připomněl mé dva staré sny. Pět hvězd je málo. ()
Já si nemůžu pomoci, ale tenhle druh tzv. fantasmagorie mi moc nejde pod kůži. Ze začátku se mi to líbilo, protože ta fantazie byla jednoduše neuvěřitelná. Ale jak film ubíhal, začalo toho na mě být moc. Velice silně mi to připomnělo Nauku o snech. Tam jsem taky byla ze začátku nadšená a postupně jsem měla palčivou chuť útěku. Přes to všechno nejde jinak, než ocenit tu neuvěřitelnou fantazii a provedení. Spojení všeho nemožného a to veškeré neskutečno uvedeno do pohybu. ()
Tento film není ani tak hloupý, jako spíš nudný, nezáživný, afektovaný, místy trapný, ale současně má celkem přijatelné primitivní "loutkové triky" a to zejména v kuchyni. Vypouštět vanu aku-vrtačkou možná pro někoho připadá vtipné, já tomu říkám nedostatek fantazie. Další zklamání pro Omara Sy. Již se stává zvykem, že čím pitomější scénář, tím větší šance, že tam najdeme Omara. Je mi líto, ale vydržel jsem tuto slátaninu sledovat jen hodinu z celkových dvou hodin projekce. Omar Sy začíná svým vkusem připomínat Eddieho Murphy (i když zde nemá hlavní roli). Jeho excelentní výkon ve filmu Nedotknutelní již začínám vnímat, jako náhodu. S velkým sebezapřením dávám 1*. Doporučuji jen pro velmi, velmi, velmi náročného diváka. Tato mazanice si určutě znalce a obdivovatele najde :-) ()
Těžko divácky přístupný film, který je i pro snílky s obrovskou fantazií a představivostí náročným soustem. Nelze Pěnu dní pochopit ve všech směrech, symbolech a odkazech, ale lze ji emocionálně prožít na nejvyšší míru, protože z každé scény filmu vyzařují emoce, které na vás působí jako sluneční paprsky. Po první půlce příjemně hřejí, v té druhé vás spálí na uhel pod tíhou existencionalismu. Rozhodně film, který stojí za to vidět. 80% ()
Byl jsem v kině a při odchodu jsem slyšel spoustu negativních reakcí a to jak od lidí neznalých, tak od těch, co mají knihu rádi. Sice jsem nečetl, ač se chystám, ale film jsem si neskutečně užil. Na začátku naprostý výbuch nápadů co se vizualizace a funkčnosti týče, má Švankmajera milující duše plesala. Oproti zvyklosti a normálu lehce pozmeněná muzika tomu taky dodávala šmrnc a celkově mi film přišel svižný a příjemný, až do samého pochmurného konce. Rozohodně doporučuji všem, co chtějí něco nového a podivného. Měl jsem ke konci chuť filmu něco vytknout a nevěděl jsem co. Po krátkém přemýšlení docházím k délce. Nijak mi nevadila, ale v pozdějších fázích už film nenabízel tolik nového, kolik se dalo čekat ze začátku a byl tak lehce nevyvážený. Kdyby nebyl tak dlouhý jak je, třeba se tomu dalo vyhnout. ()
Kdyby si vzal Pěnu do hledáčku někdo jiný než mistr Gondry, asi bych se bála. Takhle jsem byla jenom zvědavá, byť srdce skeptikovo stále našeptávalo, že převést tak nádherně imaginativní příběh na plátno asi vůbec nejde - ale ejhle, ono se to povedlo! Při čtení mnou si vysnívané představy se ve filmu zhmotnily, něco jsme si s Michelem načrtli v mysli podobně, něco ne..tančení hopsatrotu, vaření dle Gouffého, lovení úhořů z kohoutku na ananas - takřka celou dobu jsem se při sledování musela usmívat. Bylo to tak trochu jako potkat staré kamarády a proto zcela subjektivně a zaujatě dávám pět. ()
Věřím, že spoustu lidí to nadchne a budou to považovat za kultovní film, protože po vizuální stránce je to perfektní a je v tom obsaženo tolik nápadů, že 10 minut po zhlédnutí si nevybavím ani 20% z nich, ale pro mě je to prostě moc random. Nebyl jsem ani tak zmaten, jak spíše nuděn. ()
Ešte som nedorástol do štádia, kedy mi surrealistické diela robia dobre. ()
Knihu jsem naštěstí odložil po pár stránkách. To bylo moc. O to více jsem se těšil na crazy film. Mnoho překvapivých bláznivostí jsem hltal a silně si mě získalo. Ale tak nějak kdyby to bylo o 30 minut kratší, tak bomba, nenudim se a minimálně 4 hvězdy. Takto mě ten svět snů a fantasy s podivným spádem nějak přestal po hodině a něco bavit. Škoda. 7/10 ()
Obrazové kreácie, stop-motiony, premeny prostredia a celková bláznivá štylizácia je hlavné plus aj mínus celého filmu. Je to taká divno-divná šaráda plná absurdít všetkého druhu. Šance, že by som si našiel nejaké sympatie k postavám sú postupne pochovávané. Prepálená forma bez obsahu, bez emócií, jednoducho som tomu neprišiel na chuť. ()
Tak nějak nevím, co si o tom myslet a už vůbec co napsat. Snad jen že ujetější, fantasknější, surrealističtější, vizuálně divočejší a méně smysl dávající film jsem ještě nikdy neviděla. A upřímně doufám, že už neuvidím. Ale tak abych nebyla docela negativní, líbily se mi nápady z cca první poloviny snímku, chytání úhoře, piknik v polojasnu a Omar Sy, ten potěší kdykoli. A krásná hudba. Nicméně, žádnou informaci mi to nepodalo, žádný větší dojem, krom naprostého zmatku, nezanechalo a je to, noooo asi pro náročnější diváky než jsem já. Pro mě je Pěny dní zjevně škoda :-) ()
Pěna dní je díky své jazykové originalitě nezfilmovatelný román a tento film je toho (přes veškerou snahu) důkazem. Tři hvězdy za režijní pokus o filmovou kvadraturu literárního kruhu. ()
Boris Vian má fantáziu, ale akou fantáziou je obdarený Michel Gondry? Nemusíte jeho fantáziu poznať z predošlých filmov, aby ste zistili, že dokáže nadviazať na fantáziu iných, okoreniť ju a ešte prehĺbiť. Samozrejme, kniha je v tomto oklieštená, na stránkach popíše len to, čo chce, režisér však musí dokresliť ešte aj všetko ostatné, čo kniha opomína, ale na scéne je vidieť. Pre fanúšikov knižnej predlohy by všetko malo ostať vo Vianovom duchu, resp. by sa to malo zhodovať s Vianovo-ich poňatím. Ale ono je to vo Vianovo-Gondryovom duchu a to sa žiaľ nemusí zhodovať s Vianovým resp. Vianovo-ich poňatím. Napr. podľa mňa sa dosť vecí nesnúbi s Vianovým, resp. budem objektívna s Vianovo-mojím vnímaním knihy. Ale ak zabudnete na tieto Vianove a svoje interpretácie, podarí sa Vám vychutnať a odhaliť tie Vianovo-Gondryové. Aj tie stoja za to, tak už nijaké zaplietanie sa... PLUSY: hudba a striktné nedodržanie atmosféry knihy, lebo aj vďaka tomu má film pre diváka hodnotu. Keby sa jednalo len o prerozprávanie, keby Gondry niečo nespravil inak ako Vian, film sám o sebe by nemohol obstáť a viackrát by ste si film určite nepozreli. ()
Třetina jak by mohl život vypadat, dvě třetiny jak vypadá. ()
Jestli máme hledat surrealismus a existencialismus v hraném filmu, pak tohle je masakr na druhou. Neříkám, že mám slabost pro tenhle směr, a taky po shlédnutí tohohle filmu si rozhodně Viana nepřečtu. Ale v některých fázích je Švankmajer hadr (nebo Gondry vykrádá našince?). To vaření :) nebo ohýbací puška, která se po nezdařilé výrobě objeví v brutálně dobře načasovaném záběru. Pěna dní je fraška, které není rovno. Ale má brutální drajf. Naprosto se neztotožňuji s autorem předlohy a jeho hrdiny, jenže no a co? Herci, kamera a exteriéry jsou úžasné. Navíc postava člověka závislého na filozofii šílence (Sartre?), který během závislosti okusí všechny její druhy včetně čichačství napařených autorových knih... takže? fajv stárz. ()
Reklama