Réžia:
Agnieszka HollandScenár:
Štěpán HulíkHrajú:
Táňa Pauhofová, Jaroslava Pokorná, Petr Stach, Igor Bareš, Vojtěch Kotek, Adrian Jastraban, Patrik Děrgel, Ivan Trojan, Jenovéfa Boková, Denny Ratajský (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Po seriálu Terapie, který vyvolal příznivé ohlasy u kritiky i u diváků, HBO Česká republika pokračuje v tvorbě vlastních hraných děl. Dalším původním projektem, který vznikne v režii světoznámé Agnieszky Hollandové, je třídílné retro Hořící keř, inspirované skutečnými událostmi i reálnými postavami. Scénář dramatu o alarmujícím činu Jana Palacha, osudech jeho blízkých a počátcích normalizace v posrpnové ČSSR napsal Štěpán Hulík... Děj začíná Palachovým sebeupálením v lednu 1969 a líčením rozjitřené atmosféry v tehdejší společnosti. Události se zdramatizují po skandálním nařčení od poslance Viléma Nového, který Palachovo sebeobětování zlehčoval na stranickém mítinku v České Lípě lživým prohlášením o takzvaném studeném ohni. Hlavní postavou vyprávění je skutečně existující advokátka Dagmar Burešová, která jménem Palachových příbuzných podala na Viléma Nového žalobu na ochranu osobnosti. Charakterní právničku, jež přijala zastupování klientů ve zdánlivě beznadějném soudním procesu a trpělivě sháněla důkazy v jejich prospěch, ztvární Tatiana Pauhofová. JUDr. Dagmar Burešová za normalizace obhajovala pronásledované disidenty a po listopadu 1989 se stala ministryní spravedlnosti. V letech 1990 – 1992 zastávala funkci předsedkyně České národní rady. (HBO Europe)
(viac)Recenzie (886)
Jo tak tohle tam u těch lékařských fakult točili, když tam dali ten zákaz parkování a přivezli ty krásný veterány. Odvezli tam Jana Palacha – kousek od místa, kde je dneska pamětní deska Sametové revoluce. Filmů, který ukazujou, jakej byl bolševik zmrd, těch tu bylo a nebudu se zlobit když i bude, protože když vidim, jak se dneska volí… Jenže tenhle snímek neni prvoplán, není ani tolik o politice, přítomnost protikomoušství je tu sice silná, ale to je daný už volbou tématu a doby. Tady naopak je celá událost zkoumaná z přísně lidskýho hlediska, jde tu o vztahy, jde tu o dopad na psychiku, na morálku, na chování a vystupování. Je to dobře vidět v případě poslance Nového, u nějž dokázal Huba perfektně zahrát ty dva ojedinělé momenty vnitřního rozporu navenek maskované naprosto odporným nevinným vystupováním, a u majora Jireše, postavy historicky snad ani neexistující, ve filmu však dost možná nejzajímavější. Nevim, jak bych vnímal délku (i obsah), kdybych film viděl v kuse, rozdělení do tří kapitol však sedělo výtečně, mezi každým dílem přišla určitá klíčová zkratka děje, což dobře nahrávalo tomu, aby ani 206 minut délky nebylo příliš. Skvělý produkční tým, skvělý herecký ansámbl, skvělé téma i zpracování přirozeně znamenají skvělý film. ()
Asi to nejlepší, co tu bylo po revoluci natočeno -- příběhově, tematicky, řemeslně. Přestože to není sdělné pro mezinárodní publikum. A přestože to režírovala Polka. ()
Tak jsem hluboce překvapen. Na české poměry je to nevýdaně kvalitní kousek s dramatickou citlivostí šplhající se do neskutečných výšin. Ozvučení, výkony herců, scénář a dlouhé citlivé záběry mě v tom jen usvědčují, že nejde o jen tak ledajaký snímek. Navíc jsem rád, že jsem se seznámil o okolnostech okolo smrti Jana Palacha. 5* nedám, protože stopáš byla na mě trošku přepáleno a chvílemi jsem to cítil. ()
Vše začalo 16.ledna 1969, půl roku po okupaci Československa sovětskými vojsky, kdy se do té doby neznámý student Jan Palach na Václavském náměstí podpálil. Tehdejší vládnoucí třída se snažila Palachův čin bagatelizovat (slovy poslance Viléma Nového mělo jít o demonstrativní sebevraždu tzv. studeným ohněm, která se zvrtla). Palachova matka požádá mladou advokátku Dagmar Burešovou o pomoc s žalobou na poslance Nového a ta neváhá - i když se sama dostává do křížku s tehdejším režimem... Moc se mi nechce hodnotit obsah filmu jako takového, protože pak by si film zasloužil aspoň tisíc hvězdiček - zoufalý čin Jana Palacha (a některých následovníků), který měl šanci otřást režimem (leč povedlo se to až o dvacet let později) a heroický čin Dagmar Burešové, za který byla odměněna také až po desítkách let. Když se vrátím k samotnému filmu, tak musím uznat, že jsem k dílu polské režisérky mapující kus české historie přistupoval s nedůvěrou (ačkoliv jsem věděl (přečetl si), že v těchto dobách studovala na pražské FAMU), ale mé obavy byly naštěstí liché. Nepříjemnou dobu se jí podařilo ztvárnit nadmíru realisticky (bavil jsem se většinu filmu hledáním dobových chyb, a marně). Je také pravda, že jsem si tříhodinový miniseriál prodloužil alespoň o dvě hodiny pročítáním materiálů o Janu Palachovi a jeho následovnících, o životě Dagmar Burešové i Viléma Nového, ale aspoň jsem měl potřebné informace kompletní. Z počátku jsem měl také obavy o herecké obsazení, ale i to mne nakonec uspokojilo dostatečně (kromě hlavních hrdinů musím vyzdvihnout i Vojtu Kotka, který jak se zdá hodně (herecky) vyrostl od všech svých snowboarďáků a dalších)... ()
Výhrady ke scénáři mám, ale režie Agniezky Holland je dechberoucí. Taktéž hudba a výprava. Avšak těžko uvěřit, že by trafikantka měla na malém městě v roce 1969 doma telefón. ()
Možná nejsilnější film z doby normalizace. Je dost velkým paradoxem, že takovýto silný příběh "musela" natočit polská režisérka ve spolupráci s HBO. Dalším paradoxem je to, že film vzniknul až v roce 2013, a že místo HBO tehdy nezaujala televize "veřejnoprávní". Chápu, že o peníze jde vždycky až v první řadě, o koláče sledovanosti v té druhé, "společenskou objednávku" už si v současné době ani netroufnu posuzovat ... Každopádně děkuji moc režisérce A. Hollandové, že se do projektu pustila a Štěpánu Hulíkovi za výborný scénář, který je inspirován skutečnými událostmi i reálnými postavami. Kromě postavy Jana Palacha jsou ve středu pozornosti jeho blízcí, a to hlavně dvě ústřední ženské postavy : matka ve skvělém podání Jaroslavy Pokorné a advokátka Dagmar Burešová v podání Táni Pauhofové, která sice do filmové postavy ne úplně odpovídala věkem, ale své role se zhostila taktéž na výbornou, její postavu jen tak lehce zapomenout nelze. Celá tehdejší doba je díky režisérce a jejímu filmovému pohledu znázorněna dost realisticky až z toho místy hodně moc mrazí ... Určitě jsou ve filmu (ať už vědomě či podvědomě) použity její vlastní zkušenosti z té doby, kdy u nás studovala. Její filmová výpověď je nesmírně působivá, a je jen velká škoda, že tento významný film se ani zdaleka nedostal a nedostává k takovému počtu diváků, které by si zasloužil. Jsme bohužel národ, který umí docela rychle zapomínat a proto by vůbec neškodilo si některé starší zkušenosti stále připomínat. ()
Přesně tohle český film potřeboval, děkujeme Agnieszko! ()
1. díl: ***** ()
1. díl 90%, 2. díl 85% a 3. díl 90% Kdyby byly všechny české seriály/minisérie takovéhle kvality, tak by se na tu televizi koukalo hned jinak. ()
Co napsat k jednomu z nejlepších českých filmů všech dob ? Snad jen vyslovit přání, aby už nikdy nemusel žádný mladý člověk obětovat svůj život na protest proti zlu a aby už nikdy žádná matka nemusela žalovat stát, aby očistila jméno svého dítěte. Vlasti zdar a věčná poklona Janu Palachovi a dalším hrdinům jeho formátu. ()
Surové zobrazenie normalizačnej doby, ale čo sa dá robiť, keď to tak naozaj bolo. Myslím si že trošku nadhodnotený ale veľká kvalita tam rozhodne je a bezkonkurenčne je to to najlepšie za posledných pár rokov čo nám česká seriálová tvorba ponúkla (tá slovenská sa bude musieť setsakra snažiť.....asi len vo sne) ()
Nádherne zachytený obraz doby okolo roku 1969 - 1989, tieto roky sa viažu so Sovietskou okupáciou a povedzme si na rovinu doba bola piča. Osudy ľudí v tejto dobe teda tiež neboli jednoduché a hneď je na svete vynikajúca dráma s pútavým príbehom a vynikajúcimi dejovými zvratmi. O hlavných úlohách nemusí byť ani reč, Tánička oku lahodiaca a celkové herecké obsadenie na jedničku. Na ČeskoSlovenské pomery krásnych 93%. ()
Trochu to připomíná Ve stínu. Trošku napnutá atmosféra, která vás táhne do temnoty, která poslední dobou velmi značně vykresluje komunismus ve filmu. Holland se ujmula projektu, který dle České televize neměl budoucnost a HBO z něj udělalo nejlepší český počin v roce 2013. Kam se hrabe Kameňák! Zkompromitovaná situace dějící se v oné době kolem samotného Palacha a jeho rodiny, nás dostává do situace, kdy se hlavní postavou stává budoucí ministryně spravedlnosti. Mimochodem herecké výkony po všech stránkách dokazují, že v českých a popřípadě slovenských hlavách se moc dobré nápady nerodí, ale "tajtrdlíkovat" před kamerou umíme. Hořící keř je důkaz a také naděje, že můžeme dělat filmy, které hnedka nemusí končit v odpadu. Zavřete oči, odcházím! ()
"Pro Vás je to možno hrdinství ale až budete mít vlastní deti..." skvelo natočené, hlavne prví diel! ()
Tento třídílný film není vůbec jednoduché hodnotit. Na Jana Palacha mám svůj názor. Kdysi jsem se kvůli němu chytl v novinách Mladá Fronta. Pro mě to není žádný hrdina. Člověk, který se dokáže polít benzinem a zapálit není prostě stoprocentně normální. To opravdu ne. A že bojoval za ideály svobody a demokracie? Prosím Vás jak? Kdyby vystudoval, psal články a takto aktivně vystupoval proti režimu, ano beru. Symbol se z něj stal, protože kdyby se akce jeho skupiny (nebo jeho sympatizantů) rozrostla, měli by komunisti trochu problém vrátit beze zbraní situaci tam, kde ji donedávna měli. Jednalo se prakticky jen o to. Je naprosté šílenství si myslet, že upálím-li se v zájmu nějakých vyšších ideálů, hned se vše změní. A je dost ubohé myslet si, že takovýto lidé pro naši zemi onu svobodu a demokracii vybojovali. Když jsem se ptal mého otce, jak to s tím Palachem bylo, řekl mi, že to byla pěkná doba, protože to stmelilo národ. Ano, pěkná byla i doba, kdy jsme porazili Rusko ve finále na olympiádě v Naganu 1998, pěkná byla i doba, kdy jsme byli druzí na mistrovství Evropy ve fotbale v roce 1996 - lidé vyjeli do ulic, jezdili po rondelech s vlajkami vztyčenými z automobilů - stmelilo to národ. Na jak dlouho? - do dalšího mistrovství, do další olympiády. A Palach? Když v sedmdesátých letech začala normalizace, kde byl jeho duch? Kde byl ten stmelený národ? Chci tím říct, že jeden člověk dějiny nedělá a takovýto skutek už vůbec ne. Že by Palachův duch zesílil o dvacet let později? Vůbec ne. Že by to byl Havel a jeho parta? Také ne. Kdyby sověti chtěli, svůj východní blok si vždy silou udrží. Ale oni již nechtěli. Že by se báli Palachova ducha? Nebo Havla? Prostě se na socialismus vykašlali, protože nebyli schopni ho již dále financovat. Prostě ekonomicky zkrachoval. A to jsou dějiny. My si neustále myslíme, že svobodu vybojovali studenti na náměstích. Ne. Prostě komunisti skončili s jedním experimentem a dali lidem to, co chtějí. Protože se mezitím (ti šikovnější a bezpáteřnější) dokázali krásně překabátit. A co si budeme povídat, dost z nich mělo vliv na vytváření nové, demokratické a kapitalistické země. Co se týče filmu samotného, filmařsky byl natočen velice dobře, autenticita byla velmi znát. Čeho jsem si ve filmu všímal nejvíc, tak tím bylo vylíčení atmosféry komunistického dusna, kdy bylo zjevné, že mají vše a všechny pod kontrolou. Ne kvůli Jana Palacha, ale pro tento důvod by se lidé na tento film měli podívat a i v jiných filmech si tuto hnusnou a nechutnou atmosféru připomínat. Dobu zmaru, kdy si komunisti s lidskými osudy pohrávali jako s osudy figurky v počítačové hře. Z tohoto hlediska má pro mě film vysokou morální hodnotu. Chtěl bych ještě uvést jeden poznatek: Vojtu Kotka nemám rád, prostě mi nejde přes nos. A postavu, kterou v tomto filmu ztvárnil, jsem nesnášel ještě víc. Byl to přesně ten typ člověka, co se stane samozvaným šéfem nějaké studentské rady, horlivec, který popichuje druhé, ale sám se do ničeho zásadního nenamočí. A to je přesně ten typ havlovského člověka. To jsou přesně ti lidé, kteří si v porevoluční době přivlastňují právo na vládnutí. Protože oni přece tuto svobodu a demokracii pro národ vybojovali. A oni přece vědí, jak na to. Tento typ člověka absolutně nesnáším. Stejné to je i s čínskými, kubánskými a kdoví jakými dalšími disidenty. Nevybojují nikdy nic. Režim se změní, až budou sami šéfové oněch zemí chtít. Tím nechci říct, že by se lidé měli na všechno vykašlat. Co ale chcete dělat, když si vás zavolají a vyhrožují vám, že znemožní celou vaši rodinu? Nikdo neví, jak by se zachoval. () (menej) (viac)
Za šťourání se v minulosti zprzněné komunismem bych dal 5*****, dnes se to nějak nenosí. Za provedení filmu tak 3,5 (ten Kotek je fakt totální neherec). I když mě pár herců mile překvapilo, jako např. Bareš a dokonce!! Jastraban s Budařem. Vidím to na ty finální pěkné 4**** ()
Výborně, tak se mají točit silné náměty. Skvělé herecké obsazení na jednotlivé role. Nejlepší český film v posledních letech. ()
Až mě z té nelichotivé společenské situace po r. 1968 v Československu střídavě přepadaly splín, deziluze, deprese. Zachycení libo(z)vůle socialistického aparátu, nemilosrdně ničícího lidem životy i kariéry a pošlapávajícího demokratické principy jako na běžícím pásu, se skrze předem prohranou soudní obhajobu osoby (tím pádem i činu) Jana Palacha více než vydařilo, přestože dramatičnost samotnému procesu logicky zcela scházela a osudy postav by zasloužily rozvitější dobové epilogy. ()
Film sledující dění (normalizace, pronikání StB do státních struktur, studentské aktivity, následný soud atd.) navazující na událost, kdy se JP upálil. Temné a docela sugestivní, ale o JP ve filmu de facto nepadne ani slovo, takže jde o další ze snímků věnujících se spíše našemu socialistickému zřízení a jeho skryté zrůdnosti. ()
Po shlédnutí prvního dílu mám z filmu trochu rozporuplné pocity. Přestože převažují ty kladné, musím mu také hodně vytknout. Téma filmu je velmi poutavé, ať už hodnotíme příběh Jana Palacha z jakéhokoliv pohledu. Autoři se film rozhodli uchopit z originální strany, tedy nikoli od samotného Palacha, který ve filmu vystupuje sporadicky, ale ze strany jeho okolí a společnosti. Přibližují nám tak dopady Palachova činu na jeho blízké a částečně také na společnost. Přesto musím filmu vytknout chvílemi až nepříjemnou emotivnost, melodramatičnost a snahu o zdynamizování za každou cenu, a to i ve scénách, kde by trocha klidu neškodila. Film se tak stává trochu nevěrohodným a také chvílemi nepříjemným. Především právě pro snahu o co největší emotivnost mě herci povětšinou moc svými výkony nezaujali, jedinou světlou výjimkou byl můj velmi oblíbený Ivan Trojan, který svoji roli zvládl opět excelentně. Budu doufat, že se dostanu i k dalším dílům, abych mohl film zhodnotit v celku... zatím sice rozhodně nejde o zklamání, ale film mohl být natočen lépe. ()
Reklama