Réžia:
Olga SommerováScenár:
Olga SommerováKamera:
Olga Malířová ŠpátováHudba:
Aleš BřezinaVOD (3)
Obsahy(1)
Režisérka Olga Sommerová zachytila vo svojom celovečernom dokumente profesnú kariéru i súkromí život najúspešnejšej českej i československej športovkyne všetkých čias, ktorá sa po roku 1968 dostala vďaka svojmu zásadovému postoju do nepriazne vtedajšieho politického režimu. Film bilancuje dramatický osud slávnej športovkyne. So siedmimi zlatými a štyrmi striebornými olympijskými medailami je Čáslavská doteraz najúspešnejšou česko-slovenskou športovkyňou. Po strhujúcom víťazstve na Olympiáde v Mexiku roku 1968 ju vyhlásili za najlepšiu športovkyňu sveta a druhú najpopulárnejšiu ženu planéty po Jacqueline Kennedyovej. V roku 1968 však podpísala protirežimistický manifest Dvetisíc slov a svoj podpis nikdy neodvolala. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy nasledoval však spoločenský pád, a to z politických dôvodov. Po roku 1989 sa Věra opäť vrátila na vrchol spoločenského života, keď pôsobila ako poradkyňa prezidenta Václava Havla, ale v r.1993 po rodinnej tragédii nasledoval opäť dramatický pád. Jej syna odsúdili pre zabitie otca. Čáslavská zostala 16 rokov v ústraní. V roku 2010 sa však opäť vrátila do života, ako sama vraví, vstala z mŕtvych. Jej osud je nielen zaujímavým ľudským príbehom, ale je to aj obraz vývoja našej spoločnosti za posledných 40 rokov. (RTVS)
(viac)Recenzie (156)
Škoda, že takovych lidi mame tak malo. Velka dama se svedomim i vysokou inteligenci. I po filmarske strance je dokument velmi vydareny, vyborne nadavkovany, natoceny na spravnych mistech. ()
Český Lev 1 nominace: Dokument ()
Působivý náhled do událostmi bohatého života jedné velké bojovnice v sukni. Sommerová poutavě zachycuje vnitřní emocionální svět Čáslavské a přitom se vyhýbá nudné popisnosti. Poslouchat, jak s velkým entusiasmem a energií Čáslavská vypráví, je zážitek sám o sobě. A ten gymnastický provaz v závěru? Je vidět, že paní Věra na to ještě pořád má :o) ()
Fascinující celovečerní dokument, výkladní skříň žánru, povinná učební pomůcka. Film mapující téměř neznámé stránky života vpravdě legendární osobnosti, která je ve svých sedmdesáti letech studnicí moudrosti poučeného a nijak zvlášť životem hýčkaného lidství... a zároveň také správnou energickou babičkou s neuvěřitelným "tahem na bránu" a kapsářem plným životní odvahy a optimismu. Paní Čáslavská si zkrátka musí získat každého - nebo přinejmenším každého Japonce:) Já sice žádnou zvláštní šikmookostí netrpím, ale kdyby řekla: "Skoč!", zeptal bych se jen: "Jak vysoko, madam?":) Kéž bychom měli víc Čáslavských než Vondráčkových... nemluvě o Hanychových nebo Štikových, že:P 90% ()
Něco jsem o Věře Čáslavské věděl, ale to nemohlo předčit komplexní dokument Olgy Sommerové (můj první), o ženě nezlomného ducha, která se tak ráda směje. Okamžiky, kdy se sama zlehčuje či ve správnou chvíli střižené záběry se zemitou správcovou stadiónu trefně vyvažují části, které by mohly být špatně patetické a ty, které jsou důstojné opravdově. V téhle souvislosti mě napadl Karel Gott, ze života sportovkyně nečiší kalkul, beznázorovost a proplouvání všemi dobami ani náhodou a to se oba odrazili od můstku proslulosti ve stejné době, i když opačném (leč podobně přijímaném) odvětví. Respekt! ()
,,TO JE ŽENA, PŘED JEJÍŽ VŮLÍ JE TŘEBA SE MÍT NA POZORU...“ /// Věra vypráví… nad fotkama, nad archivníma záběrama a často mi vžene slzy do vočí. Nevím, kterej Čech by ještě mohl bejt Japonec a Mexičan, Věra totiž zanechala v jejich srdcích nesmazatelnou stopu. Dokument míchá nálady a pocity a jeho zaměřením na 68 (hovno Jágr, rok!) to mělo skončit. Takhle přijde na přetřes i aféra kolem jejího syna a bejvalýho muže, jejíž řešení zbytečně degraduje kouzlo sportovního dokumentu o obyčejný a charakterově silný holce, která nadchla svět fantastickými gymnastickými výkony. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Tak TOHLE mě furt bere! 2.) V 70ti udělám provaz. (gymnastickej debile!) /// PŘÍBĚH ***** ()
nic více ani méně, než zveličený náhled do velmi rozsáhlého a pečlivě vedeného archivu vzpomínek významné sportovkyně. jako takový se přirozeně soustředí spíše na profesní život, od jeho začátků, přes strmý vzestup k hlubokým krizím, a jen občasně, do jisté míry neochotně zmiňuje fakta života osobního - rodinného, milostného. úrovně skutečně niterné biografie (například Proměny přítelkyně Evy od režisérky Drahomíry Vihanové) snímek ani zdaleka nedosahuje. osobnost Věry Čáslavské v něm ovšem dominuje, ačkoliv jinak, než jako pouhý objekt zájmu zvídavého oka kamery. dodnes vitální žena je nejen protagonistkou dokumentu, ale díky své zjevné schopnosti prosazovat samu sebe a vlastní cíle se dozajista podílela na konečné podobě filmu i mnoha jinými cestami. uznání zaslouží pochopitelně i režisérka Olga Sommerová, její cit pro vedení kamery, které se ujala Olga Špátová, a zobrazení celků krajin a panoramat, sněhu pokrývajícího mrazivé reminiscence sovětské totality, svěžest mexických nebes. jistou neschopnost jít dostatečně do hloubky tématu záplatují humorné okamžiky, dodnes působivé "týdeníkové" záznamy hrdinčiných triumfů, "tichých protestů" a pohnutá shledání s blízkými. pokud díky precizní režii zapadají životní souvislosti jedna do druhé, uznávám, že někdy i záběry dojatých tváří mohou být samy o sobě dojímavé. ()
Jeden z výborně zpracovaných dokumentů a to ještě navíc o jedné velkolepé ženě, kterou byla Věra. Viděla a slyšela jsem spoustu věcí, či historek, které jsem neznala a za to velký dík. Například její obdarování Samurajským mečem, svatba, která se dá pomalu srovnat s královskou svatbou, co se množství lidí týká a to jí chtěla mít v tichosti. Ale i o tom, co si prožila bolesti, trápení, neskutečného smutku, který se střídal s její odvahou, radostí, houževnatostí a hlavně se sílou se vším bojovat jak se dalo a že to neměla vždy jednoduché. Velmi příjemná, sympatická žena, které vzdávám i po její smrti obrovský hold. Na Tebe se Věruško nedá zapomenout v žádném případě, díky za takové lidi jako jsi byla Ty! ()
Neobratně natočená a sestříhaná záležitost, bohužel. Co už jsem věděl, jsem si tu zopakoval, co jsem se chtěl dozvědět, jsem se nedozvěděl. Sommerová klouže po povrchu a nejspíš počítá s tím, že některé zasadní informace musíme přece všichni vědět. Dramaturgicky to občas připomíná Horoskopičiny Karla Šípa apod. Tohle téma by šlo (musí jít) udělat mnohem lépe, jen to asi nemělo příjít pod prsty Sommerové. ()
"To udělal moc špatně pan Brežněv, že mě tam pustil." Tak to je poněkud nepřesné. To nebyl žádný pan Brežněv, ale soudruh Leonid Iljič Brežněv, maršál Sovětského svazu, předseda prezidia Nejvyššího sovětu a člověk s nejhustším obočím na světě. Jinak to samozřejmě sedí. Já jsem tedy velkým obdivovatelem sportovních úspěchů paní Čáslavské a tak jsem rád, že jsem si mohl užít její skvělé výkony i komentáře k nim. O něco méně mě bavil její politický život, klábosení s kamarády a návštěva "velkého dramatika" se mi dokonce snažila tento dokument znechutit. Ale nezdařilo se to, protože prostná jsou prostná, kladina je kladina a bradla, ta byla asi nejlepší. ()
Čáslavská se nesmazatelně zapsala do československé i olympijské historie. Sommerová však až moc sází na to, že se divák na Věru poctivě připravil, jenže ten se nestačí divit, kolik životních veletočů zažila. Chtělo by to podrobnější dokument formou seriálu. Čáslavská se stala legendou právě proto, že prožila tak deset životů v jednom. ()
I po tolika letech od olympiád, na kterých Věra Čáslavská zářila má i teď sledování záběrů a poslech rozhlasových záznamů z té doby obrovsky silnou atmosféru, nejen díky výkonům naší gymnastky, ale i díky těžké době "soudruhů". ()
V jednom pochvalném komentáři se píše "Mramorizace paní Čáslavské dopadla výborně". A v téhle větě se skrývá kámen úrazu. Právě proto, že je v něm pořádný kus pravdy. Snímek připomíná národní obrození se svou výrobou vlasteneckých ikon a adorací vlastenectví. Sommerová nejenže nemá od své hrdinky odstup, ale ani se netají svým přátelstvím a naprostým ztotožněním s paní Věrou. Dokument nic nezkoumá, nehledá a nepřemýšlí, jen pečlivě naplňuje dávno vytvořený stereotyp o výjimečné ženě hrdince a symbolu odporu proti okupaci. Po profesní stránce je to rutinní tříhvězdičkový snímek, kde si můžete pochopitelně přidat hvězdičky za ztotožnění se slavnou sportovkyní. Jenže je tady ještě poslední třetina filmu, kde se řeší - opět zcela jednostranně - tragické úmrtí ex-manžela pana Odložila. Ten se počátkem 90. let setkal se svým synem na diskotéce a po krátké výměně názorů skončil na podlaze se smrtelným úrazem hlavy. Soud syna odsoudil za ublížení na zdraví s následkem smrti. Proces byl médii sledován s mimořádnou pozorností jednak proto, že paní Věra byla národní celebritou, jednak se očekávalo, jak se zachová Václav Havel coby její přítel a zaměstnavatel. Podle očekávání přišla prezidentská milost, zůstalo rozhořčení Odložilových příbuzných a rozpaky nad podivnou tečkou za celým případem. Sommerová se mohla (moudře) probírání téhle bolavé rodinné tragédie vyhnout. V opačném případě měla dát prostor i druhé straně, vyhledat svědky a nechat promluvit soudní znalce. Místo toho jsou diváci svědky trapného emočního výlevu Johna Boka, svérázné figurky polistopadové společnosti. Za tenhle podpásový faul si snímek víc než 40 % celkového dojmu nezaslouží. Za zmínku stojí, že Sommerová si zjevně neuvědomuje, jak problematický je její přístup, i když patří k těm, kteří se rádi zapřísahají morálkou a udělují lekce z chování. ()
Na tento dokument se moc dobře dívá, je velmi zajímavý a za neudělení 5* můžou jenom 2 nedostatky; méně záběru z dřívějšího soukromého života a pak ne úplně korektní obhajoba hrdinčina syna (jak píše třeba gudaulin, prostor měla dostat i druhá strana a chyběla zde fakta z úst zainteresovaného odborníka). Jinak ale nemám větších výhrad, téhle sympatické bojovnici divák prostě rád zatleská, a to nemusí svádět boj nutně jenom na stadiónu. ()
Sledovaním športu netknutý, zaujímajúci sa však o spoločnosť v ČSSR okolo roku 1968 som si pozrel dokument o gymnastke. Hopkala i vrtela sa na hrazdách pekne, rozhlasové spravodajstvo z olympiády v Mexiku dojalo, rovnako zábery z tichého protestu pri sovietsko-okupantskej hymne. Skvelé zhruba po opis perzekúcií spojených so vzdorovitým gestom i s neodvolaním podpisu pod petíciu "2000 slov". Nasleduje fádna kaša heslovitých faktov zo života. Korunou je záver s ukričaným Johnom Bokom a tatíčkovským Vaškom Havlom, obomi v polohe obhajcov jedinej najsprávnejšej pravdy. Ich argumenty sú naivno-smiešne. Netvrdím, že nemajú pravdu a stanovisko ex-gymnastky, ktorá si vytrpela svoje, chápem. Režisérku menej. V kontexte dokumentu sa totiž prilepená obhajoba neviny za právoplatne odsúdený trestný čin stáva podpásovkou. Pretože do série obdivných i dojemných, archívnymi zábermi doložených faktov zo života Čáslavskej vstúpi zrazu bezhraničné subjektívne presadzovanie neviny, ktoré takto zasadené pôsobí ako ďalší z jednoznačne daných faktov. Nič proti dokumentárnej subjektivite, no trochu menej manipulatívne by sa patrilo. 58% ()
Kéž by u nás byl větší počet takových duchovních samurajů jako je paní Věra!....škoda těch jejích promarněných let, které se již nedají vrátit, jak by to té krásné ženě slušelo na Hradě, myslím, že by neměla ve světě konkurenci. Dnes už bychom ale od ní takovou oběť nemohli žádat....už i proto, jak jsme se na ni vykašlali, když nás tak potřebovala. ()
Největší kouzlo tohoto poctivě uhněteného dokumentu tkví v tom, že přibližuje nenápadného člověka, kterého by většina lidí i přes jeho slávu a úspěchy ani nepoznala na ulici. Charakter, jaký nám představila Olga Sommerová, je tím správným následováníhodným. ()
Tento dokument je vlastně jakýmsi vydáním memoárů naší legendární olympioničky. Většina filmu je krom archivních záběrů vedená vlídným rozhovorem s paní Věrou nebo jí blízkými lidmi. Její aktivní účast na spoluvytváření dokumentu je zřejmá. O osobních citlivých věcech se mluví jen velmi málo nebo vůbec. Její nešťastné manželství s Josefem Odložilem je velké tabu. Ačkoli i z těch drobných náznaků, co se zde objevily, lze vytušit, že si v manželství musela projít skutečně peklem. Též informací o vlastní rodině a dětství se nám téměř nedostává. Většinu času tak společně s Věrou vzpomínáme na šťastnou dobu sportovních úspěchů a pak na smutnou dobu komunistické represe. Zajímavé jsou rozhovory s prezidentem Havlem a období působení na Pražském hradě nebo cesty zpět do míst olympijských závodů. _____ Musím se trochu ohradit proti komentářům, že dokument je natočen jednostranně a neprofesionálně. Tento dokument nemohl být natočen jinak, když se na něm Čáslavská aktivně podílela. Její účast tomu přidává navíc určitou hodnotu. Nyní když je Věra po smrti, možná někdo natočí nový obsáhlý dokument, kde se otevřou i ty bolavé rány. Ale věřím, že i tak dokument vyzní pro Věru velmi kladně. Pro naší společnost je ne jen sportovním, ale i velkým lidským a morálním vzorem. Naše současná doba je charakteristická tím, že máme chronický nedostatek charakterních a slušných lidí. My potřebujeme svoje vzory a legendy. A jak známo. Do legend se nekope. Ono úplně stačí, co si vytrpěla za svého života. ()
Kámoška natočila kámošce medailonek, sice velice pěkný, ale naprosto neprofesionální. ()
Dokument o jediné ženě na světě, která kdy oficiálně obdržela samurajský meč. Nejen výjimečná sportovkyně, ale i mimořádně statečná žena, se kterou se komanči zrovna nemazlili a to i přes nezpochybnitelné zviditelnění malého státu uprostřed Evropy. Osobnost, na kterou nejenže můžeme být patřičně hrdi, ale na kterou by se nemělo zapomenout. ()
Reklama