Réžia:
Lars von TrierScenár:
Lars von TrierKamera:
Manuel Alberto ClaroHrajú:
Charlotte Gainsbourg, Stellan Skarsgård, Shia LaBeouf, Stacy Martin, Jamie Bell, Connie Nielsen, Mia Goth, Sophie Kennedy Clark, Christian Slater (viac)VOD (1)
Obsahy(3)
Otevřená studie ženské sexuality, prostřednictvím hlavní postavy. Hlavní hrdinku Joe najde zmlácenou v parku, starší muž jménem Seligman. Nymfomanka Joe odhaluje samotářskému intelektuálovi tajemství svého pokrouceného životního osudu, plného sexuálních prožitků. Vyprávění Joe je rozděleno do osmi kapitol, ve kterých se postupně dostáváme od jejího mládí a dospívání až k dospělosti. (Aerofilms)
(viac)Recenzie (765)
Hail Trier! Ačkoliv tu není žádný natolik pamětihodný polo-psychedelicý záběr, jakým je chaos vyznávající liška z Antikrista, pořád je výsledek skvělou kombinací mezi dramatickým příběhem o zlomeném člověku a extrémně absurdním, podvratným a černočerným humorem (upřímně, tahle dobře jsem se už dlouho u filmu nezasmál), dokonce si myslím, že dramatická a depresivní poloha (ha, humor!) jde Nymfomance o něco hůře. Co ji ovšem sluší je nejen Stacy Martin, ale i povídkové vyprávění, zasazené do celkem přijatelného rámce. Upřímně, nevím, jestli si von Trier dělá u věcí jako je fibonacciho posloupnost z diváků prdel, nebo to myslí vážně, ale je mi to jedno, neb jsem se bavil. Kór když u toho hraje J.S. Bach, nebo Ramsteini, kteří dokáží udělat ze záběru Stellana Skarsgarda jdoucího koupit mlíko zážitek o síle dobře vzrostlého dubu. Viděn a hodnocen režisérský sestřih ()
(spoilery) Snad apatická k citům druhých, snad opravdu jako lev v kleci. Možná v sebe zahleděná a tak trochu omezená jája v prokletí vlastního klína nebo stínů v mysli. A nebo úplně naopak: emancipovaná, svou sexualitu naplno přijímající a oproštěná od současných a přirozenost škrtících mantinelů absurdní morálky. Vyberte si. ___ Kdy se při svém vzpomínání ztrácí ve vlastních bajkách? A kdy s námi jen Trier hraje ironické hry? Tam kde se divák zasměje on hbitě hlavní hrdince poručí, ať se táže: "Čemu se smějete? Vždyť na tom nic směšného není." Jeho hra začala už trailery plnými sexu a chtíče. Film je jejich vyznění velice vzdálený. Dalo se to očekávat, jenže hra pokračuje dál. Zážitek končí uprostřed ničeho. Dvě hodiny plyne apatická zpověď té, která se nazývá nymfomankou. Vypije se hodně čaje a posluchačem je elitář. Potrpí si na vlastní otevřenosti. Snadno se zaposlouchá sám do sebe, do exhibice svých znalostí. Elitář a nymfomanka v pokoji, který svou podstatou spoluurčuje, kam se děj s ním původně nesouvisející bude ubírat. V pokoji se zašlými stěnami, které pokrývají mapy vlhkých skvrn. V pokoji, kde rybářská muška má své čestné místo na zdi, zatímco obraz se opírá o zeď zpola skryt za krabicí. Posluchač (nebo snad divák?) natolik miluje Bacha, až ani nahrávku své milované skladby nemá celou a utopen ve svých znalostech žvatlá nesmysly o tom, že polyfonie je unikátní pro evropský kulturní okruh. První díl jsou nezodpovězené otázky v krajině lží a nástrah na diváka. Otázky kladené pečlivě, v atmosféře nepatřičně ospalé k tématu. Příběh chytá kontury pohádky komentované empirií posedlým pseudoakademikem a otázkou je i to, do jaké míry ho (příběh) Trier v druhém díle pokazí, znesvětí a ohne. Samotné rozdělení na dva díly mám nutkání vnímat jako zlomyslnost, ale nejen toto působí, jak trefně poznamenal Marigold, jako přerušená onanie. Každý jednotlivý obraz je tímto motivem protkaný. Vše vyznívá zoufale do prázdna, odtažitě. Buďto směšně analyticky nebo příliš (až na kýčovitě intenzivní vztah s tátou) emocí prosté. Ale i to hraje svou roli. Nebo snad ne? Kam uteče můj dojem? Hromosvod chytil blesk, ten se ale nemá kam vybít. Vše se může pokazit stejně dobře, jako se vše může stát dokonalým. Celé vyprávění je absurdním včetně situace, ve které se nachází vypravěčka s posluchačem. Fibonacciho posloupnost, bože můj... Všechny dveře jsou otevřené a stát se může cokoliv. Nemá cenu hodnotit s konečnou platností. Prozatím za 4*. ()
Neotřelý snímek, který dokáže zaujmout svým zajímavým a poutavým příběhem, v němž je sex servírován v natür formě, avšak stále ještě relativně vkusně proti druhé části. Chválím jak zpracování filmu, tak herecké výkony, ale rovněž děj. Je jasné, že takový počin se nezavděčí všem a že je značně kontroverzní a šokující, ovšem troufám si tvrdit, že první část vskutku přináší zajímavý příběh, který by se de facto obešel i bez oněch sexuálních scén zobrazených ve vší přirozenosti a je jakousi sondou do psychiky a života nymfomanky. ()
Na začátku filmu se dočtete, že uvidíte střih, který Trier sice svolil, ale nepodílel se na něm, což na zážitku zrovna nepřidá. První část je stejně hravá jako Joe, nečekané odkazy sexuality na Bacha nebo rybaření, netradiční zápletky a nebál bych se říct - příliv nostalgie. Nymfomanka je ještě v rozkvětu, lůno je zdrojem nadpozemských zážitků, a Trier rozehrává svoji kontroverzní hru. ()
Ja a pán Trier - to je nevyspytateľná kombinácia. Väčšinou sa mi však nepáči, čo natočí, aj keď jeho tvorbu rešpektujem, no myslím si svoje.Tak ako aj v tomto prípade. Mojou motiváciou k vzhliadnutiu Nymfomanky bola predchádzajúca výborná Melanchólia. Nymfomanka I. stojí na princípe symbolov, retrospektívy a návratu do čias detského veku a skúseností, kde to celé vlastne začalo, pokračovalo, vyvíjalo sa a zostalo stáť. Prepojenie retrospektívneho rozprávania a analýzy toho obdobia v rozhovore mi prišlo veľmi prvoplánové a nie vychytralé a vôbec nie šikovné. Ak mala byť Nymfomanka štúdia či analýza ženskej sexuality, prvá časť Nymfomanky na to šla celkom dobre (aj keď by to chcelo viac psychickej analýzy), tragickejšie bolo už jej pokračovanie. ()
Možná bylo chybou dívat se na to s manželkou:-) Třeba, kdybych u toho trochu protáhnul flaksu, třeba by se mi to líbilo mnohem víc...ale za tu prdel to stálo...myslím za tu zmalovanou prdel tý štětky:-))) ()
Dle mého nejlepší ukázka Trierova provokativního vyprávění se vším, co má mít. Mně se neskutečně líbilo, velmi jsem podlehl kouzlu příběhu, které je tady maximálně vystupňováno.. příjemné čtyři hodinky. ()
I přesto, že některé situace jsou dobré, tak zase mnoha jiným je věnována zbytečná-nadbytečná pozornost a roztahanost - čímž ztrácí film tempo, čemuž značně napomáhá neustále vracení se do (reality) pokoje, kde si Charlotte Gainsbourgova povídá se Stellenem Skarsgardem a to často velmi nudně a zase roztahaně. 330minutová director´s cut si fakt nechám ujít a kdyby Lars von Trier méně onanoval nad pseudointelektuálním pohledem, mohl to být zajímavý pohled do jednoho života jedné ženy. ()
Nie som ani zďaleka dostatočne erudovaný na to, aby som sa dokázal k Nymfomanke alebo režijným postupom LVT vyjadriť, ale predsa sa o to pokúsim. Po uštipačných artových protipóloch k americkým filmom o posadnutí diablom a konci sveta prichádza dánsky zmetek Lars von Trier so svojskou odpoveďou na (nielen) hollywoodske rozprávočky o láske. Hlavný efekt filmu tkvie v samotnej predpríprave pôdy ležérne provokatívnymi marketingovými ťahmi, ktorými nás von Trier vmanipuloval do polohy vyčkávajúcich najpikantnejšie dobrodružstvo posledných rokov a so zatajeným dychom očakávajúcich zostup "božskej erotiky pre náročných" zo samotných nebies na filmové plátno. Chyba! Občas mi to príde, akoby Trier nemal nič iné na práci, ako sa nám vysmievať. Nymfomanka je v kontexte jeho súčasnej tvorby (teda voľnej trilógie s Antikristom a Melanchóliou) snímkou, ktorá mnohé prevracia naruby už vychádzajúc zo svojej podstaty, kde si Trier berie na paškál tú najkontroverznejšiu tému, po ktorej sa nikto (plytké poloamatérske pokusy neberiem v úvahu) ani len neodvažuje siahnuť, ale spracovaním je to film z nich najumiernenejší a divácky najprístupnejší. A vlastne to nie je ani film umelecký, nebodaj titulná "otvorená štúdia ženskej sexuality", byť prvky temne psychologického i lascívne biografického filmu (avšak sú neustále systematicky potláčané do úzadia) v sebe má. Vizuálna poetika je po pár úvodných záberoch, signalizujúcich rozklad a začínajúci exkurz medzi tie spoločensky najodvrhovanejšie bytosti, zašliapnutá na chodníku v sprievode duniaceho Rammsteinu ako nepotrebný hmyz, čím odráža veľavravný slogan "Zabudnite na lásku", ktorý je spolu s hviezdnymi menami na plagátoch (verím tomu, že je to najlepšie obsadený Larsov film a odvážny antihollywoodsky projekt moderného európskeho filmu vôbec) asi jedinou vecou, v ktorej Trier neklamal. Filozofický podtón je ďalším rafinovaným vtipom, ktorý medzi riadkami neprestajne ukazuje prostredník a neberie sa vážne, ale robí to tak prefíkane, že dokáže nejedného (špeciálne mainstreamového) diváka, ktorý to prehliadne, vytočiť až do nepríčetnosti (pritom neustála humorná metafora rybolovu, ktorá je azda najznásilňovanejším, zjavne extrémne univerzálnym, filmovým prirovnaním vôbec to robí tak okato, až nad týmto nepochopením ostáva rozum stáť). Encyklopedický výklad, pri ktorom nám je dôsledne predstavené, o čom bude nielen celý film, ale aj tá-ktorá kapitola a doslovnosť symbolov a metafor bez nutnosti zisťovať si niečo viac je na jednu stranu zvrchovaným dôkazom sebestačnosti filmu, na stranu druhú sa vysmieva plytkosti režisérskeho zámeru podobných projektov, ktorým naopak nastavuje zaujímavé paralely, myšlienky a okázalé frázy, ktoré naproti vyššie spomínanému majú hodne do seba a nechýba im ani tá štipka umenia, ale ich pomer je zhruba 1:50, takže ak im nevenujete pozornosť okamžite, stratia sa v záplave vypointovaného čierneho humoru a výplňového ostrovtipu (imho žáner dráma by mal zaujímať miesto na chvoste škatuľkovania, ktoré je tu krásne popierané svojim kontrastom k diváckym očakávaniam vrátane tých, ktorí už Triera veľmi dobre poznajú). Nadužívanie detailov tváre zdôrazňuje konfrontačnosť komorného (tu zasa Trier svoj obľúbený prvok ponecháva nedotknutý) dialógu medzi Joe (líčiacou svoj život natoľko otvorene a prízemne, aby znechutila svet a tým presvedčila sama seba o svojej bezcieľnej existencii a zbytočnosti článku v reťazci modernej spoločnosti, podobne ako sa nás Lars snaží presvedčiť, že je tento film jednoducho s****a) a Selligmanom (dávajúcim neustále najavo svoj zmysel pre pochopenie, používajúc početné metafory, paralely a prirovnania, čerpajúc pre zmenu zo svojich dlhoročných slúseností, vychádzajúcich z jeho pôvodu, postavenia a situácie, prejavujúc toleranciu k zlomenej žene a presviedčajúc o logickosti chovania pri zvážení okolností a ženskej povahy), podriaďujúc veľkú väčšinu humornému akcentu a snahe zaujať toho druhého vo vzťahu rozprávač-poslucháč, ale zároveň mu vsugerovať svoj pohľad a získať navrch. Práve to robí ich rozprávanie tak pútavým, vtipným a nereálnym, keď vykazuje občasné známky vykonštruovanosti, na ktorú nás Lars opäť nezabúda pohotovo upozorniť. Dej je výdatne korenený typicky sugestívnymi sexuálnymi scénami, v ktorých sa striedajú pornoherci so skutočnými hercami, ktorí si niektoré momenty užili dosýta. Na doplnenie sa už patrí len dodať, že tu poniektorí predvádzajú značný herecký nadštandard (alebo sa aspoň pomyselne vracajú k tým svojim lepším roliam) a soundtrack je zostavený s cieľom nadmieru ulahodiť publiku. Upútavka na pokračovanie bežiaca počas záverečných titulkov je skvelé, ale jednoznačne opäť klamlivé lákadlo na hlavný chod, ktorý je však už dávno podávaný. A teraz moje stručné divácke dojmy: Trier ma prekvapil a pobavil ako nikdy predtým. Pokojne ma ukrižujte, ale je to setsakra veľký rozdiel oproti Antikristovi, u ktorého som musel uznať, že ešte nie som na takýto film pripravený a zvolil som neutrálne 3*, a o niečo lepšej Melanchólii, pri ktorej mi hlavou behala celá pomyselná hviezdičková stupnica od jedna do päť, ale nakoniec som sa predsa priklonil ku kladnejšiemu hodnoteniu. Od príbeh cez zvolených hercov (vôbec mi nevadí, že sa LaBeouf vykašľal na Transformers, ak má točiť takéto filmy) až po hudbu fantasmagorické žrádlo pre moju malú divácku dušičku, ktorá je iritovaná len úvodným "Toto je zostrihaná a cenzurovaná verzia, poriadená s dovolení Larsa von Triera, ale bez jeho pričinenia." a náhlym utnutím v závere - keď ja by som v kine, aj keď som už dávno spotreboval všetky chrumky aj ostatné občestvenie, ešte ďalšie dve hodiny vydržal! Šťastie, že v rámci akcie €urópske filmy za €uro v Lumière ide dvojka hneď ďalší deň. Odporúča päť z piatich prstov v... no proste, bezvýhradne. Pánovi Trierovi len jedno -sem s predĺženou verziou! A teraz ma ospravedlňte, idem počúvať FÜHRE MICH. 100% ////////// Director's Cut (dvojpremiéra 18.10.2014): 95% () (menej) (viac)
Mnoho povyku pro nic...Po přečtení některých reakcí a recenzí na netu se zdálo, že to mělo být až do porna volající. Tady se ukázalo jak moc se zdroje mýlily. Opak je pravdou, pár trošku ostřejších scén a pro mě dosti nudné vyprávění o sexuálních příhodách jedné ženské, možná změním názor až uvidím necenzurovanou verzi. ()
Jako kdyby Trier natáhl na 2 hodiny tento klip kapely, která se už bohužel rozpadla. ()
Jen info úvodem: viděl jsem obě části hned po sobě, proto hodnotím a komentuji Nymfomanku jako jeden film. Nymfomanka je jeden velký producentský podvod na diváka! Jednak je film uměle rozdělen do dvou částí jenom z toho důvodu, aby z nás kina vytáhla více peněz, přitom ani jedna část jako samostatný film podle mě nemůže nefungovat. Další producentskou fackou do tváře je hned úvodní titulek, kdy nám sdělují, že se jedná o zkrácenou verzi, na jejímž prostříhání se nepodílel Lars von Trier, což člověka taky dost naštve (ve filmu jsou navíc dva nebo tři opravdu nepovedené střihy, které vypovídají o kvalitách „cenzora“). No a pak ještě ta mediální masáž… Ale tu už nebudu rozvádět. To by bylo ovšem co se negativ týče asi vše. Holt, když někdo natočí tolik kvalitního materiálu, jako Lars, tak mu to nedokáží pokazit ani šibalští producenti. Lars von Trier prostě stvořil Nymfomanku, film plný sexu, přičemž o sex v něm vlastně vůbec nejde. Film, který se rozhodně všem líbit nebude a ani nemůže, dokonce bych tipnul že těch, kterým se líbit bude, bude menšina. Já jsem si ovšem vyprávění Joe užil a Seligmanovy paralely byly skvělé! Také mě bavily Larsovy „odkazy“ na jeho starší filmy. Našel jsem zatím tři, třeba při dalším zhlédnutí objevím další (Antikrist – lezoucí dítě, Dogville – parkování auta, Království – vstup do nemocnice). Moc se těším na directors cut a tajně doufám, že půjde také do kin! Film bych doporučil hlavně těm, kteří ví, co od Larse von Triera můžou čekat a nejdou na film jen kvůli názvu. Závěrem bych ještě podotkl, že takto plný Světozor jsem ještě neviděl… ()
Svěží, vtipné, herecky vytříbené, geniální. Lars nezklamal a servíruje citlivou studii ženské sexuality. Kdo očekává nějakou skandální senzaci, má smůlu. ()
Kontroverzní režisér Lars von Trier je ukázal už několikrát, ale tady jsem čekal mnohem více. Jsou tu nezapomenutelné scény jako třeba s Umou Turman, hra ve vlaku, samozřejmě Shia a i pár dalších. Potom jsou tu docela zajímavé rozhovory, nad kterými je nutno se zamyslet. Drama velmi dobře funguje, ale pár hluchých míst se najde, občas neuvěřitelná nuda a naprosto zbytečné scény. Příběh zaujal to každopádně a díky tomu jsem vydržel až do konce a druhý díl si pustím v nejbližší době. Jenže jak už jsem psal na začátku, čekal jsem daleko více a to je nejspíš ten problém. Když v režii vidím Lars von Triera a název filmu "Nymfomanka", představím si sexuální scény, které se vymykají všem, které jsem doposud viděl jako například v Antikristovi a to se bohužel nestalo. Opět chválit nebudu, ale prskat taky ne, k nalákaní na Nymfomanka 2 dostačující .. 6/10 = 68% ()
Nymfomanka nepůsobí dramaticky ani eroticky a spíše dává vzpomenout na (pseudo)umění, kterému ukazuje vztyčený prostředník Velká nádhera. Je to v podstatě hrozně nepřekvapivý film a recyklace zcizujících prvků, metafor, podivného střihu a odkazů na všechno možné (Bach celkem vtipně připomene Mortal Instruments: Město z kostí). Provokaci z hlediska sexuality nepotřebuji (a ani ji nedostanu), každopádně provokace z hlediska filmařských ambicí by se hodila. K uspání poslouží zdlouhavé pseudopsychologické dialogy (parafráze : „Já jsem TAK špatná!“ „Ale nejsi.“ „Ale né, jsem,.“ „Ale nejsi, mně se to nezdá tak hrozný.“ „Však počkej, jsem strašně špatná.“). Každopádně za reklamní kampaň palec nahoru, takhle se dělá film-událost. ()
Nymph()maniac nie je len o sexe, i keď by sa to na prvý pohľad mohlo zdať. Sex má v podstate jediný účel - ukojiť Larsovu túžbu šokovať, pretože posolstvo, ktoré film prednáša, by sa dalo sprostredkovať aj bez erotických scén. V celom vyrozprávanom príbehu Joe ma najviac zaujala story otec-dcéra. Prostejší príbeh, ale za to kvalitná filmárčina. Uvidíme či dvojka prinesie niečo nového, alebo bude len klasicky nadväzovať. ()
Pro svůj tvar prakticky nehodnotitelné dílo, které svou strukturou a narativem připomíná spíše obsáhlou knihu než film - ve které je navíc všechno, od rybaření přes Bacha až k Bondovi. Trier mě tentokrát v osobní rovině nesmetl tak, jak se mu to úspěšně povedlo u všech jeho předchozích filmů, působivějších analytických děl ale na druhou stranu moc nenatočil. Bez diskuze dílo génia. ()
Rozhodně jsem od LvT čekal větší sadu, větší úlet, menší ucelenost, více otázek. Obliba, pochopení a míra akceptování Nymfomanky bude u jednotlivého diváka bezesporu záviset na subjektivním přístupu k fenoménu závislosti na sexu, přičemž první díl je rozhodně tou poutavější a "zábavnější" polovinou. Tu táhne Stacy Martin roli teenky Joe, jejíž životní příběh sexu už od útlého mládí sledujeme jako autobiografickou zpověď. Zdatně sekunduje SLB, zato Charlotte Gainsbourg a Stellan Skarsgård jsou v této části absolutně minimalističtí. Za sebe musím říct, že byť mě v obecné rovině LvT vzhledem ke svému standardu wtf filmařiny zklamal, tak jsem nikdy o nymfomanii a jejích conditions&consequences nepřemýšlel, což pro mne učinilo film na toto téma zajímavým a stravitelným. 80% ()
Překvapivě silná a dobře vedená linie vyprávění, kterou otevřenost sexuálních scén jen podtrhuje. Trier má dost specifický smysl pro humor, který tady velmi vyčnívá a ne každému musí sedět. ()
MEA VULVA, MEA MAXIMA VULVA ()
Reklama