Réžia:
Martin FričScenár:
Jiří MarekKamera:
Václav PazderníkHudba:
Ludvík PodéšťHrajú:
Jan Pivec, Josef Kemr, Zdeňka Baldová, Gustav Heverle, Vlasta Burian, Vlastimil Brodský, František Vnouček, František Filipovský, Miloš Nedbal (viac)Obsahy(1)
Při promítání v zaplněném kině se přetrhl film. Komentátor uklidní obecenstvo a vyzve filmaře, aby se věnovali satiře a nalezli aktuální témata. Tvůrci uposlechnou a zaměří se nejprve na kariéru úředníka Přehršleho. Tento skromný a nenápadný muž tiše pracuje, neodmlouvá doma ani v úřadě. Jednoho dne Přehršle telefonuje vrchnímu účetnímu. Do hovoru se vmísí neznámý hlas, který vyhrožuje, že by mohl vedení podniku kompromitovat v novinách. Vrchní účetní se domnívá, že vyděračem je Přehršle a informuje ředitele. Ten se rozhodne Přehršleho raději povýšit. Úředníkova kariéra skončí, když se po čase přizná, že nic neví. Druhým terčem filmařů je kritik Pošahal, který neví, zda má sbírku mladého básníka pochválit nebo odsoudit. Od přítele se dozví o zvláštním pohybu rukou, který učinil nad sbírkou ministr. Po mnoha peripetiích zjistí, že šlo pouze o snahu uvést do chodu zastavené hodinky. Pro jistotu sbírku tedy pochválí i zkritizuje. Třetím tématem pro filmový štáb je situace, kdy má nový ředitel stavby možnost anonymně si prohlédnout nové pracoviště a zjistit nedostatky dříve, než jsou zamaskovány. Může proto přijmout různá opatření ihned poté, co se vedoucím pracovníkům představí. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (47)
Další z dobrých, nikoliv vynikajících filmů Martina Friče. Skloubit tři příběhy jako natáčení filmů, byl sice dobrý nápad, i když se člověk občas začal ztrácet v tom, co je film a skutečnost. O hereckém obsazení není třeba mluvit. Hvězda vedle hvězdy, takže se na tom nedalo nic zkazit. Obsadit ale do filmu Buriana do role účetního asi nebylo šťastné řešení. Těžko říct, proč to Frič udělal. Buď chtěl Burianovi poskytnout příležitost, kterých pomalu ubývalo, nebo chtěl divákům ukázat jejich starého milovaného komika. Každopádně Burian se předvedl jako starý nemocný člověk a herecky jako vyhaslá sopka. Smutný pohled na krále komiků bez jeho dřívější jiskry. Tato role byla jeho poslední. ()
Tomuto filmu uděluji hned 6 hvězdiček ****** alespoň zde v komentářích. Byl celý jakoby jiný. Něco, co tady ještě nebylo. Film se prolíná s realitou a realita využívá filmu. Už v podstatě scházející úvodní titulky dávaly tušit, že snímek je dokonale promyšlen a bude stát za to. Vlastní 3 příběhy zcela jasně satiricky vykreslily situace, které se děly, dějí a budou dít v takové dokonalosti, že to musí pochopit i člověk značně zaostalý, který si dosud naivně myslel, že vše šlape jak má... ()
Na tento film se musíme dívat z pohledu tehdejšího diváka, protože tomu dnešnímu, zvláště mladší generaci, nic neřekne. Ale ono to opravdu takhle v našem státě leckde vypadalo. Pokrytectví, fráze, poklonkování, podlézání, mizerná pracovní morálka. Tehdy se negativnímu chování chtěla stavět satira. Moc dobře to nedopadlo, poctiví dál dřeli a ti nepoctiví se vezli a u mladších generací se to spíše zhoršovalo. Satira byl oblíbeným žánrem novodobých kabaretů, estrád a uplatnila se i ve filmu, jenže měla pouze onu časovou platnost, jako každá satira, jenže dnes nám bohužel chybí, nejvýš se pobavíme u sociální sítě... Ten film měl ovšem dost slabin, tou největší byl novátorský pokus natočit film a natáčení filmu. Vsuvky s kolektivem filmařů se do de fakto povídkového filmu vůbec nehodily a byly dost trapné. Burianovi se dostalo pocty naposledy si zahrát, ale i on už byl jen zestárlým nemocným odvarem krále komiků. A vlastně žádný herec asi nebyl v tomto filmu ve své kůži. Ve své době se ale film jistě líbil. ()
Československý komediální povídkový film s neobvyklými filmovými postupy, v němž je prostřednictvím L. Peška přímo komunikováno s divákem. Snímek má dosti podivný úvod, v němž je vysvětlen jeho neobvyklý název. Film se skládá ze tří příběhů se satirickou tematikou, v některých ohledech na svou dobu odvážných. V prvním příběhu můžeme sledovat kariérní vzestup nenápadného účetního v podání J. Kemra, neboť jeho představení M. Nedbal a L. Lipský se domnívali, že zná na ně nějaké kompromitující informace. Jakmile vyjde najevo, že žádné nepříjemnosti od jeho osoby nehrozí, ihned následuje Kemrův návrat na původní pracovní pozici. V druhé povídce dostane literární kritik J. Pivec úkol napsat kritiku na sbírku básní. Vynikající pan Pivec v této povídce v obavě, aby ve své kritice prezentoval to správné stranické stanovisko, několikrát mění text své kritiky podle toho, jak se ke sbírce vyjadřují různé osoby v čele s ministrem. V poslední povídce přijíždí na kontrolu stavby ředitel G. Heverle a spolu s ním i brigádník V. Brodský. Účetní V. Burian ve své poslední filmové roli omylem pokládá za ředitele Brodského a Heverle tak může inkognito provést obhlídku staveniště. Následuje vtipná přehlídka toho, s jakým zápalem pracovali dělníci na budování socialismu. Ve filmu M. Friče se vyskytuje mnoho známých herců a je zajímavé sledovat jednak prolínání slavných hereckých generací a jednak budoucí herecké legendy jako začínající herce, kteří se teprve začínali prosazovat (J. Sovák, Z. Řehoř, J. Bohdalová, S. Zázvorková, L. Lipský). Jako herecky nejzajímavějšího ze všech zde však jednoznačně pokládám pana Pivce. Musím říct, že tento snímek mě z celkového pohledu mile překvapil, a to zábavností a dle mého i odvážným popisem socialistických nešvarů zabalených do humorného hávu. Odmyslím-li si neobratný a zbytečný nápad s divákem jako vnějším pozorovatelem natáčení, kdy je ve filmu v některých okamžicích zobrazen kameraman R. Vrchota a režisér L. Boháč, domnívám se, že průměrné hodnocení je v tomto případě nedostačující. ()
Pro mě je velmi nesnadné tento film hodnotit, protože k němu zde nejsou žádné informace. A to jsem je hledal i na internetu, ale nedopátral jsem se. Tudíž není jasné, zda tento film byl myšlen přesně tak, jak byl natočen. Tvůrci tvrdě kritizují celou řadu socialistických aspektů v době, kdy komunismus v Československu zažíval nejhorší časy. Natočit něco takového v padesátých letech nejspíš chtělo odvahu. Anebo přesně naopak právě kvůli oněm časům? Že by si film objednali soudruzi naschvál? On totiž od počátku tvrdě a nekompromisně kritizuje v první řadě úřednickou práci. Filmaři se zaměřují na to, že pouze někdo, kdo něco ví, může být povýšen. Nejde tedy o schopnosti. Je nám odhaleno, že se i vedoucí bojí těch, kdo mohou něco vědět. Ale to není zdaleka vše. Legraci si pak dělají i ze schůzí a různým formám školení a referátů, příkazů, zákazů a nařízení. Stejné je to i s kritikou a poukazováním na to, že jen ti nahoře ví, co zrovna zkritizovat a co ne. O práci na stavbě ani nemluvě. Samotnou kapitolou je obsazení. Vedle prvorepublikových hvězd účinkovali mladí a nastupující herci: Kemr, Brodský nebo Bohdalová. Podobných unikátních filmů už v archivu asi moc nebude. A právě to mě lákalo. Že vedle těchto herců uvidím jména jako Baldová, Vnouček či Burian. Právě posledně jmenovaný mě zajímal nejvíc. Na něm už ale byl vidět věk a jeho sešrotování režimem se také podepsalo. Bohužel ani nedostal velký prostor na to, aby ukázal co umí, ale všechna čest, i z mála se snažil vytěžit maximum. Ovšem bylo už vidět, že to nejde dle jeho představ. Škoda, sám si svůj poslední film asi představoval jinak. Ať už režimem objednaný nebo zatracovaný film, ať tak či tak, je zde plno hvězd pohromadě a film kritizuje humornou formou systém. A takových filmů v padesátých letech asi mnoho nenajdeme, pokud vůbec nějaký. Bohužel doslova šokující je, když si uvědomíte, že více než polovina ze satirických situací a zápletek platí i dnes! ()
Galéria (10)
Zaujímavosti (2)
- Natáčelo se v Praze a v Solenicích. (M.B)
Reklama