Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Javier AguirresarobeHrajú:
Cate Blanchett, Alec Baldwin, Sally Hawkins, Bobby Cannavale, Andrew Dice Clay, Peter Sarsgaard, Louis C.K., Alden Ehrenreich, Michael Stuhlbarg (viac)Obsahy(2)
Jasmine je očarujúca elegantná dáma, ktorá má všetko, na čo si spomenie. Jej bezstarostný život sa však zo dňa na deň rozpadne na kúsky, rovnako jej zdanlivo idylické manželstvo s bohatým podnikateľom. Jasmine sa odsťahuje ku svojej sestre, s ktorou sa delí o skromný byt a nájde si zamestnanie v zubnej ordinácii. Keď sa po všetkom, čo musela prekonať, zoznámi s Dwightom, vyzerá to tak, že našla novú životnú cestu. Ale je to naozaj tak? (STV)
(viac)Recenzie (694)
Woody Allen už se dle mého názoru kompletně zacykloval a už se z průměrnosti nevymaní. Posledním zábleskem geniality byla překrásně hravá Půlnoc v Paříži, ale od té doby jedna velká bída. Je jasné, že jeho jméno stále v lidech vyvolává obrovská očekávání a také dokáže do svého filmu nalákat hvězdy nejzvučnějších jmen, ale už to prostě není ono. Nebýt hezky zaobalené dějové linie s dobře vloženými flashbacky z minulosti hlavní představitelky a také výkonu hlavní představitelky samotné, tak se jedná o snad až podprůměrný film daného žánru. Cate Blanchett je vlastně to jediné kvůli čemu se vyplatí na Blue Jasmine podívat. Takže favoritka na Oscara je u mě jasná. ()
"Když se prominentní status quo bortí jako domeček z karet..., je čas otevřít dveře a vykročit do reality znovu a jinak, ale máme na ukázku nového života odvahu? Rozechvělý krach mety dokonalosti. Arogantní look duše, která se třepí z obcházení pravdy. Lapač projevu lhostejné slabosti. "Nezvěstný" životní sebezpyt Cate Blanchett jako odpadlíka světa úzkoprsého luxusu a vábivého třpytu rozmarů zámožnosti donšajnovského podfukáře Aleca Baldwina. Interpretace identity v chorobné odtažitosti. Umanutá a nadřazená na povrchu. Závaží minulosti ji (s)táhne k zemi v ten nejnevhodnější okamžik. Hovory se zablácenou duší, jíž se katarzního střiku nedostává. ()
Upraveno v prosinci 2020. Jasmíniny slzy jsou sarkastickým bičováním klauna té snobské povýšenosti vyšší střední třídy. Tramvaj do stanice Touha se v klaunových nezdvořilých myšlenkách přebarvila v drzou a krutě jízlivou anekdotu černého humoru. Klaun pečlivě naaranžoval kontrastní světy luxusu a obyčejnosti, trpělivě podněcuje pochybnosti sebevědomého stavovského přesvědčení, potměšile straží nástrahy, tančí rituální obřady a škodolibou náruživostí recituje niterný rozpad privilegovaných jistot a pocitu bezpečí. Klaunovy hrátky vášní nešetří. Obětí klaunovy štvanice not sarkasmu je Jeanette „Jasmine“ Francis (úchvatná Cate Blanchett), elegantní žena, zhýčkaná dlouhodobou zárukou výsostné záře v přepychu. Základní motivací je udržení, popřípadě znovudobytí, si privilegovaného postavení, prchlivá zhrzenost však zpřevrací celý život naruby, klaun provokuje, pokouší a pobaveně pozoruje dokonalý rozvrat intimní podstaty jedince a jadrné zhroucení stavovské nadřazenosti. Důležitou součástí klaunovy hříčky je Ginger (pozoruhodná Sally Hawkins), Jasmínina nejbližší příbuzná, nevlastní sestra. Vzájemný vztah je postaven na rozporuplných pocitech společných zkušeností. Kontrast zdobí klaunova morální jízlivost. Hlavní mužskou postavou je Harold „Hal“ Francis (zajímavý Alec Baldwin), Jasmínin manžel a velký finanční hráč s osobitěji pojatým způsobem závratného finančního úspěchu. Pečlivě ukryté tajnosti elitního úspěchu ovšem nepočítají s ženskou zhrzeností. Výraznou postavou je Dwight Westlake (příjemný Peter Sarsgaard), perspektivní mladý diplomat a Jasmínina naděje stavovského znovuobrození. Snobská povýšenost má v klaunových rukách pikantní dohru. Významnější postavou je Augie (příjemný Andrew Dice Clay), bývalý manžel Ginger prostého dělnického původu. Zášť z nemilosrdné zrady je nepřekonatelnou životní jistotou. K výraznějším patří také Chili (zajímavý Bobby Cannavale), obyčejný mechanik a snoubenec Ginger, ohrožovaný snobskou přesvědčivostí Jasmíny. Z dalších rolí: zvukař a Gingerin nevydařený pokus Al Munsinger (Louis C.K.), sexuálně vydrážděný zubař Dr. Flicker (Michael Stuhlbarg), Halův synek z prvního manželství, stranící se Jasmíně, Danny Francis (Alden Ehrenreich, jako mladší Charlie Tahan), Chiliho kamarád Eddie (Max Casella), Jasmínina kamarádka z lepších manhattanských časů Jane (Tammy Blanchard), Jasmínina vstřícná kamarádka Nora (Annie McNamara), Jasmínina kamarádka a Halova milenka Raylene (Kathy Tong), či malí a nezbední synáčci Ginger Matthew (Daniel Jenks) a Johnny (Max Rutherford). Film Jasmíniny slzy je zručně probarvenou klaunovou sarkastickou anekdotou o stavovské nadřazenosti. Působivý kousek stárnoucího klauna. ()
Pořád se mi nechce věřit, že je tvůrcem filmu Woody Allen. Woodyho mám ráda především pro jeho humor - dokáže si dělat legraci ze všeho, nejvíce pak ze sebe. Ale Jasmíniny slzy jsou dramatem smutným. Smutným i pro diváka, protože je ochuzen o to slíbené něco-někde-nějak. Přitom v hloubce tématu jde o skvělé vykreslení osobní krize, nelogického uvažování a neřešitelné krize vzniklé naprostým odmítnutím sebereflexe - a to vše ještě navíc důvěryhodně vykreslí úžasná Cate Blanchett. Jenomže najednou zjistíte, že jen dobré téma a dobrá herečka nestačí, když je celý snímek jen slupka bez sladkého jádra (pudla?), protože pořád dokola jen nastiňuje, ale nic neřeší a nakonec, ruku na srdce, ani moc nepřináší. Celou dobu si říkáte, že je to docela dobré, ale..Ale..Alle..Allen to prostě není a v žánru bez vtipu, do kterého se snažil vtěsnat, nevyniká. ()
Nebejt usazeni ve spatnym radku, po patnacti minutach bych zdrhnul. A s ohledem na nasledujici vyvoj filmu a hlavni hrdinky bych toho pozdejc dost litoval. ()
71. Zlatý Glóbus za rok 2013 - cena (1) - *Nejlepší herečka (drama) - Cate Blanchett + nominace (1) - Nejlepší herečka ve vedlejší roli - Sally Hawkins ()
Nikdy jsem neviděl žádný film Woody Allena. Možná je to stejný kulturní zločin, jako kdybych nečetl Babičku Boženy Němcové, ale už je to tak. Zmiňuji to, protože tím pádem čistě hodnotím, nesrovnávám, nedávám body za celoživotní přínos kinematografii, neskláním se před filmařským guru... . Nicméně výše popsané nevylučuje to, že jsem určitá očekávání měl. I přes neznalost jeho filmů, žil jsem v domění, že je tvorba Woody Allena výjimečná ironickým pohledem na svět, vypravěčskou lehkostí .... Byl jsem zvědavý. Pomalejším rozjezdem jsem nijak zvlášť netrpěl; už jsem viděl spoustu filmů, které vygradovaly do filmového orgasmu. Jenže v polovině filmu mi došlo, že tentokrát se nic takového dít nebude a že se budu muset spokojit s vyprávěním v jedné rovině, které bude nenápaditě proloženo flashbacky. Ona i taková sonda do duše nešťastné ženy může být filmovým zážitkem a zvlášť v podání Paní Herečky, kterou Cate bezpochyby je. Jenže scénář počítal nikoliv ze sondou, ale pouze s přeletem. A tak jsem se dozvěděl příběh jedné ženy...bez pointy, bez přesahu...prostě příběh. Dobře odvyprávěný, skvěle zahraný a nasnímaný, ale...čekal jsem víc. Nálepka drama/komedie je v pořádku; život už hold takový je a i v nejtěžších chvílích se najde něco, čemu se člověk zasměje. Myslím že velká část mého zklamání pramení z toho, že to zase takové drama, aby mnou pohnulo rozhodně nebylo a navíc v sobě mají Jasmíniny slzy humoru tak málo, že nebylo čím se bavit. ()
Allen je prevít .. totální breakdown podaný s jeho typickým humorem a lehkostí se zadře pod kůži pomalu a nenápadně, ale o to hlouběji. Výkon fenomenální Cate Blanchett v roli zlomené trosky je bezesporu na sošku. ()
Budu sedět u předávání Oscarů a intenzivně držet palce pro Cate! ()
Nemůžu si pomoct, ale Jasmine mi v něčem trošku připomínala Blanche z Tramvaj do stanice Touha, akorát s tím rozdílem, že s Jasmine jsem tak nějak dokázala víc sympatizovat (pokud se dá tedy v tomhle případě slovo sympatizovat vůbec použít..). Jednoduše dílo, které musí ohromit nejen zaryté příznivce Woodyho Allena. ()
Viděno hned po Vlku z Wall street. Zajímavá paralela a tak trochu pohled z druhé strany. Můj první Allenův film, který má čistě dramatickou linku a velmi příjemné překvapení. Allenovy figurky jsou stejně tragické jako komické. ()
Woody je kouzelník ve hře lidských emocí a Cate Blanchett je v roli emocionální rachejtle k nakousnutí a všem jasně dokazuje, že je nejlepší herečkou současnosti. Navíc se můžeme opět přesvědčit o tom, že nás Woody dokáže i po více než 40 filmech stále překvapit. A když se v závěrečné scéně díváte do těch nádherných tyrkysových očí plných zmatku a beznaděje, ze kterých se kutálí ty hořko-kyselé slzy, musíte být chtě nechtě vděční za to, že ten malý neurotik bere rok co rok do ruky pero a připravuje pro nás ty úžasné mozaiky lidských příběhů, kterým říkáme život. Někomu nemusí být jeho styl po chuti, ale to jenom proto, že ukazuje život takový jako ve skutečnosti je, bez příkras. Plný hořko-kyselých slz… ()
Cate Blanchett podává bezesporu vynikající výkon, neméně skvělá je Sally Hawkins. Film vůbec není špatný, hlavně je skvělou hereckou příležitostí. Ovšem na druhou stranu vůbec vlastně netuším co mi ten film měl vlastně dát a proč existuje. Zkrátka Woody Allen. Ale přece jen jeden z těch povedenějších. 75% ()
Poctivá práce s lokacemi, herci, hudbou, architekturou, kostýmy, maskami, kamerou, zvukem. Lehce divadelní scénář občas zašustí papírem. Allenovská nervní atmosféra. Pro dobře naladěného diváka lahůdka. Rozpad osobnosti zavání krutou realitou. Závěrečná scéna připomíná vrcholy filmového plátna. ()
Elán ještě Woodymu nedošel. A Jasmíny slzy dokazují, že nemele z posledního, právě naopak. A proč? Patrně nejspíše proto, že po více jak dvaceti letech se vrátil ke svým vážněji laděným filmům, také proto můžeme Jasmíniny slzy nazvat jakýmsi 'metafilmem'. Od dob Září a Jiné ženy však uplynula příliš dlouhá doba, kdy Woody vlastně nijak nápaditě jako kdysi netvořil, invence šla u něj stranou a jelikož stále točí filmy slušným tempem, kdosi by mohl namítnout, že Allen už zkrátka natočil to nejlepší, co mohl a nyní je pouze každoroční jistotou nový film, ale nic pořádného dechberoucího v něm. Ach, jak vedle by byl ten, kdo by tohle prohlásil s klidným vědomím i přes existenci Blue Jasmine. Žádný znalec Allenova díla nemůže od tohoto roku tento snímek opomenout, přestože formálně o žádnou bombu samozřejmě nejde a přestože si na něj v budoucnu nikdo hned tak nevzpomene. Psychologická hloubka hlavní ženské postavy je skoro šokující. Allen je jeden z filmařů, jenž si uvědomují, že jedna z nejsilnějších schopností filmového média je katarze a proto byly téměř vždy hlavní Woodyho doménou závěrečné sekvence, které mnohdy vlastně vystihují a charakterizují syžet celého díla. Nejinak je tomu u Blue Jasmine, který skoro nenápadně dodržuje jakous jakous naraci, z níž nečiší okatě žádné zvraty ani překvapení (vyjma jednoho), až v konci samém, kdy Cate sedí na lavičce a vede svůj monolog v záchvatu nervového zhroucení. Už dlouho jsem v kině nebyl takhle nenásilně, postupně a skoro nevědomky semlet až na samou dřeň empatického uvažování. Jediné, co se dá zde vytknout jsou některé Allenovy formální nedostatky (1. nemastná neslaná hudba, nepříliš dobře včleněná a tedy nijak podporující emoční složky ve filmu pouze dialogy a hereckými výkony nastíněné; 2. tuctová a suchá kamera, což je závažný nedosatek Allenový filmů posledních zhruba 15 let, ovšem s vyjímkou Půlnoci v Paříži; 3. často až obludný casting vedlejších postav, opět dlouhodobý Woodyho nedostatek, samozřejmě kvůli faktu, že Allen dlouhá dlouhá léta pracoval se stále stejným ansámblem i nekolik let, takže na stará kolena už to s cizími lidmi moc nejde a nejspíš nechce ztrácet tolik drahocenný čas hledáním talentovaných ryb v moři monstrózního hereckého kolosu 'zlatokopů', pro které holt není výhodné se držet komerčně nejistých podniků). Jasmíny slzy jsou možná nejpozoruhodnější záležitost Allenovy filmografie od devadesátých let, kvůli dramatické výstavbě i nádechu, stejně jako kvůli režisérovu ohlížení se po vlastních šlépějích a snad i jeho uvědomění si, že to, v čem byl paradoxně nejméně plodný, zato však umělecky nejúspěšnějsí a nejnápaditější, že to je sféra, kde se vyjadřoval nejméně často a takových mistrovských kousků by měl udělat více; vrátit se na místo činu a posílit tu složku svého uměleckého vyjadřování, která bude jednou jeho vykladači brána za tu nejvíce fascinující. Na závěr pouze vzkaz pro ty uživatele a čtenáře, které tímto svým komentářem naseru: "Komedie má Woody brilantní a mám je velmi rád, ale tam on už lepší nebude (viz. naprosto zarážející a vámi nedoceněné filmy jako Cokoliv a Do Říma s láskou), ale těch pár dramat, která Allen napsal a natočil, tam je ta síla, tam neřekl všechno co mohl, tam ještě může mnohé dokázat a tam se ukazuje jako právoplatný umělec. " () (menej) (viac)
Po dlhsom case dalsia Allenovka, ktora mi utkvie na nejaky cas v pamati. Ocakaval som depku od zaciatku do konca, ale Woody to so slovami proste vie a najde humor aj v tych najtrpkejsich zivotnych okamihoch. Jednoznacna ukazka toho, aky vie byt zivot vrtkavy, kde jedneho dna sme na vyslni, obkoleseni bohatstvom a iluziou lasky, a na druhy den hladame svoju identitu vo svete, aky sme doteraz nepoznali, alebo ho poznat nechceli. Cate Blanchett bola uplne famozna a pokial z toho nebude aspon nominacia na globus, budem sklamany. ()
Tramvaj do stanice touha podle Allena. Kupodivu málo komediální a jediný, kdo stojí za zmínku, je Cate Blanchett. ()
Hneď spočiatku upozorním na argument, prečo to u mňa nie je za fullku. Woody, ktorého mám rád a doprajem si ho na zdvihnutie nálady, v ťažkých chvíľach a podobne sa tu nekoná. Lebo sa pustil do relatívne dekadentného spracovania Williamsovej Električky - Túžby. Veľmi moderného a o to vernejšieho spracovania. Každopádne ako zakaždým žasnem nad prepracovanosťou postáv, vernými dialógmi a pre mňa celkom prekvapivou pointou. A nedá mi nespomenúť, že Katka Blanchetová sa mi zhnusila tak bohovským herectvom, až som pomaly neveril! Z mnohých hľadísk ide o perfektný film. Ale dúfam, že nabudúce pôjdem z kina spokojnejší a tupo vysmáty.... Allen mi to tak trochu dlhuje :) ()
Popravdě nevím proč je film označen i jako komedie, protože jsem se během filmu neusmála ani jednou, ale budiž.. Každopádně to nic nemění na tom, že Woody Allen je pro mě bůh tragických příběhů a osudů ještě tragičtějších postav.. A Cate Blanchett? Smekám!! ()
Tak po tomhle Woodym mi vůbec nebylo hej. „Nikdo za tebe ven chodit nebude,“ řekla jsem si jako jedna z postav a šla to vyběhat. Bála jsem se, že kdybych zůstala sedět, taky bych si mohla začít povídat… ()
Reklama