Réžia:
Oskar RoehlerScenár:
Oskar RoehlerHudba:
Martin TodsharowHrajú:
Moritz Bleibtreu, Jürgen Vogel, Erika Marozsán, Kostja Ullmann, Lavinia Wilson, Sonja Kirchberger, Lisa Smit, Meret Becker, Wilson Gonzalez Ochsenknecht (viac)Obsahy(1)
Očima tří generací a tisíců sádrových trpaslíků sledujeme film Sources of Life, autobiografický příběh rodiny spisovatele a režiséra Oskara Roehlera, jenž ve svém vyprávění použil milostné příběhy třech pokolení svých nejbližších příbuzných. Po druhé světové válce se veterán Erich vrací do rodného Německa, kde si připadá jako cizinec. Po válce vybuduje továrnu na výrobu sádrových zahradních trpaslíků a začne se svou rodinou hezký život v nové Spolkové republice Německo. V této rodinné sáze sledujeme životy, lásky a zklamání tří po sobě jdoucích generací, které nás provedou novodobými dějinami Německa. (Cinemax)
(viac)Videá (1)
Recenzie (32)
Zvláštny film bez nejakej super silnej nosnej dejovej konštrukcie, no napriek tomu skoro tri hodiny zbehnú ako voda, lebo tie osudy chcete proste sledovať. Nemecké dejiny v druhej tretine 20. storočia boli veľmi turbulentné a zasahovali do životov bežných ľudí viac než tomu je dnes. A to sa odráža na zaujímavosti životných situácii. Malá a nenápadná sonda do doby. ()
Prameny života je ukázka dokonalé scénaristické dramaturgie. Film prakticky nemá žádnou klíčovou zápletku a se žánry se zde pracuje velmi nenápadně, ale čím déle ten film trvá, tím víc jsem byl závislej na každým záběru. Opravdu nádherně vykreslený život i jednotlivé generačně i vztahově propletené postavy. Kamera a herecké výkony jsou rovněž na vysoký úrovni a pokud jde o dlouhou stopáž, tak věř, že já po pár záběrech zcela přestal vnímat čas a naplno jsem se ponořil do pramenů, které bych bych nazval prameny lázeňské superfilmařiny. ()
Druhá světová válka skončila a mnozí zklamaní vojáci wehrmachtu se vracejí zpět do své vlasti. Mezi nimi je i Erich, kterému to trvalo bezmála čtyři roky než se dobelhal ze sovětského lágru až do svého milovaného Reichu za který bojoval doslova o svoje zuby a nehty. Musíme si uvědomit, že v té době nebyly žádné GPSky nebo chytré telefony, takže orientace v terénu veškerá žádná a proto to tomuhle mantákovi fakt trvalo bezmála čtyři roky, protože to asi vzal přes Rumunsko, Bulharsko a další vyspělé státy tehdejšího světa. A já pomalu začínám chápat, proč ten knírkatej pán prohrál bitvu svého života s touto skvadrou orientačních analfabetů, kteří se asi ztratí i doma ve své kuchyni. Když už se náš smradlavý skoro dědek doplazí před svůj dům, tak zjistí, že cestou někde ztratil své zuby a vlasů má taktéž poskrovnu. Ale větší šok je pro něj ten, že na něj nečeká žádnej uvítací výbor, ba právě naopak vidí, že místo dvou potomků má potomky tři a že jeho žena se stačila přeorientovat z plodné samice na prvotřídní ližpičku s jazykem dlouhým jako Gene Simmons z legendární kapely Kiss. Místo sebelítosti se dá dohromady a doslova se vetře do své původní rodiny a začne si plnit svůj sen tím, že otevře továrnu se zahradními trpaslíky a kapitalistický sen může konečně začít. Tak to jsem popsal asi první dvacetiminutovku tohoto tříhodinového maratonu u kterého jsem se fakt nenudil a který nás nechá kouknout za oponu rodinných zvratů této rodiny po dobu tří generací. Tvůrci nám nevnucují žádné politické pravdy jako to můžeme vidět u našich trapných filmů jako je například film Báječná léta pod psa, ale fakt se soustředí jen na naše hrdiny a na jejich radosti a strasti v průběhu takřka poloviny minulého století. Je to zábavné, dojemné, ale hlavně je to trochu jiné než ty americké snímky podobného typu a to hlavně v tom, že se autoři nesnaží za každou cenu divákům vnutit situační humor a necpou tam žádnou propagandu taktéž za každou cenu, prostě to nechají běžet tak, jak to je a bez nějaké srdcervoucí zápletky se dostaneme ke konci s naplněním vnitřního uspokojení a se sluncem v duši na sklonku dne. Takže tento snímek vřele nedoporučuji všem přátelům americké bukvičácké propagandy a taktéž všem přátelům národnostních menšin, protože tento film je čistočistě německá záležitost a kromě prvotní minely s lesbickou manželkou zde nevidíme scény na které jsme zvyklí z amerických homofilmů posledních dob. Pro všechny fanoušky evropského filmu, zejména toho německého je tento film povinnost a já dávám bez žádných skrupulí čistokrevných a zasloužených 100%. ()
Jak udělat z kýče šlágr je německá dovednost (Fertigkeit). Přitom expozice je překvapivá a docela zajímavá. V roce 1949 se na zajatce z ruské fronty obvykle čekalo u vlaku, tady se Erich musí do své vlastní rodiny prakticky vetřít. To se mu (bývalému náckovi, který od komunisty obdrží gratis zubní protézu) zdaří poměrně úspěsně a brzy si otevře továrnu na trpaslíky (Gartenzwerge), kterými zaplaví část Německa (zbyvající část se do Německa dostane až po otevření našich hranic). Pak už následují jen přeslazené milostné epizody a přepepřené vztahy s rodiči a prarodiči. Přitom je pojetí života jako generační sága Němcům velmi blízké, ale kampak tohle sahá třeba Buddenbroockům... ()
Pres zdejsi vysoke hodnoceni musim s vetsinou nesouhlasit - film me nezaujal, ba chvilemi az iritoval; dlouha stopaz filmu tomu prilis nepomohla. Nedokazala jsem se ztotoznit se zadnou z postav. Dej pusobil klipovite a nesoudrzne. Asi v polovine jsem si uvedomila, ze me vubec nezajima, jak se budou osudy postav dale vyvijet, a kam se bude pribeh ubirat; jednani i vzhled postav pusobily hrozne umele a vykonstruovane...a pritomna nadsazka byla prilis mala na to, aby se jednalo o parodii, takze se film pohyboval nekde na pul cesty a pusobil neprirozene. Abych si jenom nestezovala, mel film i par hezkych sekvenci, ale vysledny dojem nezachrani. ()
Galéria (24)
Zaujímavosti (1)
- Natáčení probíhalo v Německu v Berlíně, v Sasku, v Severním Porýnní a v Itálii ve městě Paser. (Terva)
Reklama