Réžia:
Terry GilliamKamera:
Peter BiziouHrajú:
John Cleese, Sean Connery, Shelley Duvall, Katherine Helmond, Ian Holm, Michael Palin, Ralph Richardson, Peter Vaughan, David Warner, Jim Broadbent (viac)Obsahy(1)
Ten večer se malému Kevinovi jeho skříň na šaty nezdála. Ozval se prapodivný rachot a následně z ní vyběhnul kůň, na kterém seděl jezdec v brnění. Když se Kevin probral z leknutí a vystrčil hlavu zpod peřiny, tak byl jezdec pryč a pokoj byl úplně normální. Stejně mu to nedalo a druhý večer si přichystal baterku a foťák. Už téměř spal, když se mu ze skříně vyhrunulo do pokoje šest malých trpaslíků, kteří ukradli Nejvyšší bytosti Mapu, podle níž se dá cestovat v čase. Chtě nechtě se Kevin stává účastníkem jejich výpravy, po jejímž skončení by se ze šesti malých trpaslíků měla stát legendární loupežnická banda. A nebo ne, když by se jim podařilo okrást Napoleona nebo mykénského krále Agamemnona? O mapu však má zájem i samotný představitel Zla, který touží zničit svět a Nejvyšší bytost ji chce taky vrátit zpět. Teď je na Kevinovi a jeho (stejně vysokých) společnících, jak se s nastalou situací dokáží vypořádat. (Isherwood)
(viac)Videá (1)
Recenzie (149)
V kontextu celkové dosavadní tvorby Terryho Gilliama jde o slabší film, nedotažený snad po všech možných stránkách. Pochopitelně byl přizpůsoben tak, aby hlavní myšlenku chápaly děti a zároveň se u toho dobrodružství napříč časem pobavily. Vidět film před 20 lety, nejspíš by se mi moc líbil, ovšem jako dospělá jsem čekala více humoru, více myšlenek, více absurdna a méně naivity. Jde více méně o nesouvislý sled střelených scének. Zakomplexovaný Napoleon potěšil, přiteplalý Robin Hood by zasloužil více prostoru i vtipnosti, s Seanem Connerym byla nuda, Zlo bylo krásně zlé a Stvořitel v některých ohledech mile překvapil. Trpaslíci byli střídavě roztomilí a nesnesitelní (jejich neustálé povykování jeden přes druhého lezlo na nervy a zajímalo by mě, zda i v originálním znění měli někteří tak buzerantské hlásky). Chlapec v hlavní roli byl poměrně sympatický typ, ale herec slaboučký. Efekty jsou poplatné době vzniku, nad těmi lze samozřejmě přivřít oči. Jaká hudba film doprovázela si nedokážu vybavit, každopádně tedy nerušila:-). A režie? Poznáme Terryho Gilliama a jeho typicky ulítlý styl, ale není to úplně to pravé ořechové. Malinko zklamání, přesto lehký nadprůměr. 59% ()
Docela dobrý, asi nejlepší a nejzábavnější Terry Gilliam (nepočítám-li celovečerní filmy MP, což nepočítám, protože to je něco úplně jiného), ale viděl jsem to uprostřed léta (před více než dvěma měsíci), a zistil jsem, že si to vlastně už moc nepamatuji. Vím ale, že mně moc bavil Sean Connery (který je tady jen pár minut) a hlavně John Cleese (nejlepší zpracování Robina Hooda ever). A ta fantazie, to obrovské množství nápadů, ten krásný, kouzelný svět a sympatické postavy (ústřední šestice trpaslíkú, to všechno se Terrymu vyplatilo. Ne každý jeho film mi sednul tak, jak jsem chtěl, ale Zloději času to dokázali. A za to jsem moc rád. A David Warner to je prostě herecký král! Král! 80%. ()
Určitě nejzábavnější ztvárnění napoleonského komplexu jaké jsem kdy viděl, a navíc v podání samotného Napoleona (That's what I like. Little things hitting each other!). Jinak přehlídka velešílených, často ryze 'MontyPythonovských', nápadů (Robin Hood opět za luxusního debila), které z nějakého důvodu nedrží moc pohromadě. Jakoby se Gilliam nemohl rozhodnout, jestli točí pro děti nebo pro dospělé. Odpověď zní: jako obvykle především pro sebe. S Michaelem Palinem se pak během psaní scénáře dost možná hecovali, kdo vymyslí větší 3,14čovinu. A výsledek vypadá podle toho. Upřímně, já raději Nekonečný příběh, na který jsem si během sledování, nevím proč, několikrát vzpomněl. ()
Příběh o moci představ a možném původu "zla" v našem světě, jehož fantasmagorická podoba je - podobně jako u Krajiny přílivu - plně podřízena optice ústředního dětského hrdiny, který rád fantazíruje, miluje a zná staré příběhy a jejich hrdiny. Kevin (jak zní jeho jméno) ve svých zhmotněných snech a představách objeví nouzový východ z nepříznivé rodinné „reality“. Jeho rodiče mu totiž doslova ukradla moderní technologie zjednodušující život - tráví apatické večery u hloupých televizních soutěží, nejsou schopni svému synovi naslouchat a debatují pouze o nejnovějších domácích spotřebičích a banalitách. Jednoho večera - jako předzvěst budoucího dobrodružství - vyrazí na (snícího?) Kevina z jeho vlastní skříně středověký rytíř na koni. Fascinován tímto zážitkem se Kevin následující den vybaví polaroidem a co nejdříve se uloží ke spánku. Skříň tentokrát vyvrhne skupinu trpaslíků s tajemnou mapou, kterou ukradli ještě tajemnějšímu Vševědoucímu. S tou se mohou orientovat v časoprostorových trhlinách a jimi procházet do různých období lidských dějin (resp. do jejich zjednodušených, pohádkových podob založených na dětských stereotypech a míšení faktů s mytickým). Zpočátku je konečný cíl dobrodružství, resp. možné vyústění zápletky nejasné. Trpaslíci se ženou pouze za vlastním obohacením a Kevin, který se k nim náhodou přidal, je chtě-nechtě vláčen časem s nimi, přičemž jsou bez ustání pronásledování původním majitelem mapy. Postupem "času" však dostává zápletka ucelenější podoby a smysl celého putování je konkretizován. Na scéně se totiž objeví zosobněné Zlo (notně stařecké), které není ničím jiným než synekdochickým a zrcadlovým obrazem zla ze "skutečného" světa, jak jej chápe Kevin. Právě od této chvíle již není pochyb o tom, že celá zřeštěná štrapáce je reflexí jak chlapcových niterných (abstraktních) obav a tužeb, tak i reálných obrazů, které mají původ v jeho každodenním životě - tedy obecného přediva snů. Gilliam průniky představivosti do reality podává velmi rozostřeným způsobem, takže je možné spekulovat o tom, zda mezi oběma světy existuje definovatelná dělící čára. Tento velmi "asijský" způsob smýšlení (realita není striktně oddělována od iracionálního a naopak) se ostatně prolíná celou jeho tvorbou. Kardinálně problematickou otázkou, která se jako Damoklův meč vznáší nad celým filmem, však zůstává, zda oním explicitním konfliktem s technologií nelze film vykládat jako zarytě technofobní. I na tuto domněnku má ale Gilliam - minimálně do úrovně fabule - neprůstřelné alibi. Celý příběh, jak už jsem nepřímo poznamenal, je koneckonců zveličen dětskými očima... Proč ale pouze tři hvězdičky? Zloději času doplácejí na epizodičnost, která rozbíjí strukturu celého díla. Tu lze chápat jako jasný přežitek z „montypytonovských“ skečů. Je ale poněkud smutné, že zrovna přímé průniky milované absurdní komiky (společné scény Shelley Duvall a Michaela Palina a hoodovské cameo Johna Cleese) působí proti křečovitému zbytku dojmem jako by pocházely z jiného světa (času). Zloději času jsou tak trochu nesourodý mišmaš, který je sice posvěcen mnoha závažnými tématy (ztráta komunikace, eskapismus...) a nečekaně vybízí diváka k hlubšímu zamyšlení, ale pranic to nemění na tom, že společně s Kletbou bří Grimmů zastupují nejméně povedený Gilliamův film. () (menej) (viac)
Určitě nemůžeme nikdo Gilliamovi upřít opravdu monstrózní fantazii, ale zřejmě se nenajde moc diváků, kteří se byli schopni naladit na jeho vlnu. Oceňuji všechny ty nápady. Občas jsem se i lehce pousmál. Ovšem nedokážu překousnout výběr neskutečně otravných trpaslíků jako průvodců celým filmem. Také mi úplně nesedělo prolínání několika různých rovin filmu. Respektive přepínání mezi pokusy být vtipný a být vážný. Když si tvůrci vezmou na paškál téma cestování časem, tak se jim otevírá nekonečný potenciál možností, proto je obzvlášť škoda, když tento potenciál zcela pohřbí, jako v případě tohoto snímku, který se zmohl maximálně na náhodný výběr několik historických momentů a velice nešikovně se mezi nimi přepínal. Příběh jako takový hodnotím jako vysoce nevydařený a nezáživný s obrovským množstvím vaty. Zkrácení by zde bylo určitě na místě. Naštěstí díky nekončící šílenosti, jsem během sledování neupadl vyloženě do znuděného stavu, takže snímek má alespoň jakýsi potenciál trošku si držet pozornost diváků. Slabší dva kousky. ()
Galéria (78)
Fotka © AVCO Embassy Pictures
![Zloději času - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/796/162796157_c29b6a.jpg)
Zaujímavosti (12)
- Roli paní Ogre (manželka Ogra plujícího na lodi) měla původně hrát Ruth Gordon, ale nakonec byla přeobsazena kvůli zlomené ruce. (MrCreosote)
- Scéna potopení Titanicu pochází z filmu A Night To Remember. Je pouze zpomalena a přidaly se barvy. (MrCreosote)
- Podle Terryho Gilliama představitel Randalla, David Rappaport, věřil, že role ve filmu mu byla nabídnuta pouze na základě jeho hereckých schopností, a nikoliv s přihlédnutím na jeho výšku. To byl důvod, proč nespolupracoval s ostatními herci. Při scéně před neviditelnou zdí, kde ostatní na Randalla doráží, to tak bylo ,,pouze" vyjádření frustrace ze strany dalších herců. (MrCreosote)
Reklama