Réžia:
Alexandre MoorsScenár:
Ronnie PortoKamera:
Brian O'CarrollHrajú:
Isaiah Washington, Tequan Richmond, Joey Lauren Adams, Tim Blake Nelson, Leo Fitzpatrick, Cassandra Freeman, Alexis Iacono, Lourdes Gonzalez (viac)Obsahy(1)
"Vieš, vôbec to nie je šialenstvo, zabíjať ľudí. Deje sa to každý deň..." Október 2002 bol začiatkom najdlhších troch týždňov washingtonskej metropoly. Nikto nechcel uveriť tomu, čo sa deje a že to bude mať vplyv na tisícky životov. Čo sa spočiatku zdalo ako náhodné vraždenie rozzúreného šialenca, sa neskôr ukázalo ako súčasť pripravovaného plánu, ktorý si vyžiadal životy nevinných ľudí vo Washingtone, Marylande a Virgínii. Alexandre Moors natočil film inšpirovaný skutočnými udalosťami, ktorý vošiel do dejín ako Prípad Beltwayského snipera. Toho v Blue Caprice stvárňuje Isaiah Washington a v úlohe jeho adoptívneho syna sa objaví Tequan Richmond. (sochoking)
(viac)Videá (2)
Recenzie (30)
Blue Caprice se tónem a částečně i vyzněním podobá 30 minutám po půlnoci, navíc stejně jako film od Bigelow pojednává o reálných traumatických událostech týkajících se USA. Oba snímky pracují s nedořečeností, znemožňují plně proniknout do myšlení postav a odmítají na problémy dávat jednoznačné a snadné odpovědi. Moorsův film je také svým způsobem procedurálním dramatem, jen místo vyšetřovatelů sleduje výhradně zločince a proces, který je dovedl k vraždám. V tomto ohledu se proto Blue Caprice neblíží konvenčním dokudramatům, které nejčastěji vychází z dostupných zdrojů (film naštěstí nezačíná titulkem "podle skutečných událostí" ani nekončí stručným shrnutím osudů postav), ale ve vztahu otce a syna se nutně dopouští určité fabulace. Svojí zdrženlivostí, soustředěním se na relativně běžné situace a důsledným odmítáním jakéhokoliv dramatizování jednotlivých vražd (vše je podávané s maximální mírou úspornosti) snímek drží mrazivé napětí pod pokličkou až do konce. Nejpůsobivější tak není (krátký) pohled na ležící zkrvavené oběti, ale sled zlověstných záběrů na pomalu jedoucí modrý Chevrolet. Hodnotím vysoko i proto, že jde o formálně nadmíru zvládnutý debut, který vedle zmíněného oddramatizování mimo jiné překvapí i působivým zapojením dvojí fokalizace. ()
Podľa mňa dosť nezvládnutý film, vzhľadom na to akým námetom sa to inšpirovalo. Tento teror z roku 2002 si ešte celkom pamätám aj z televíznych správ, ale vtedy som sa moc o to nezaujímal. Prvá hodina filmu sa doslova vliekla a dej sa točil stále okolo toho istého, no ja som dúfal, že aspoň tam budú vykreslené dôvody, ktoré donútili túto dvojicu k tej ich strielacej hre na nevinných ľudí. No neviem, nechápem to. Len tak si vybíjať zlosť týmto spôsobom mi príde celkom absurdné. Ale vyzerá to tak, že ani oni nevedia, prečo to vlastne robili. Posledná pol hodinka už síce bola oveľa lepšia, ale celkový dojem z filmu už sotva napravila. ()
(12) O dementovi, ktorému komplet prejebalo zo sociálneho systému, ktorý sa mu otočil chrbtom. Dnes už je zaslúžene hore kopytami. Ja nechápem len jednu vec. Prečo si to vždy odjebú nevinní ľudia. Čo sa filmu týka, je to pomalá, viac menej nezáživná dráma (rozhodne nie pre každého), ktorá okrajovo vysvetľuje okolnosti, ako sa z jedinca, ktorý cíti krivdu, stane šialený vrah, pričom kompletne zmagorí téénegera tak extrémnym spôsobom, že ho v jeho činoch nasleduje. Neobdivovať, zatratiť, no je to rozhodne na zamyslenie. Škoda, že sa v úvode viac neunúvali vysvetliť motív jeho (ich) konania. Ale inak dobre. ()
Jedná se film inspirovaný událostmi roku 2002 v souvislosti s tzv. D.C.Sniperem. Mooreovo zpracování jistě stojí za podívání, ale je dobré vědět, co od filmu očekávat. Režisér se na velmi příjemné stopáži zabývá především vykreslením psychiky postav a zrodu vrahů, kdy se ještě jak takš drží faktů a udržuje i slušnou atmosféru a znepokojení, no vyobrazení samotných zločinů (střeleckých útoků) už pokulhává jak z faktického hlediska, tak co hůř i z hlediska filmového zpracování. Tady se Moore dle mého názoru mohl pustit do efektnější podívané, na kterou rozhodně prostor měl a která by vyvolala v divákovi daleko větší pocit znepokojení. Jakýkoliv pohled na tápající policii nebo zachycení všeobecného strachu v tomto období ve scénáři zcela chybí. Konec filmu působí dost useknutě, za nedostatečné a ne zcela s realitou korespondující považuji také objasnění motivů obou pachatelů, speciálně potom mladšího Lee Boyda Malvo neboli Johna Lee Malvo. Byť jsem neočekával žádnou akční jízdu, údernost filmu vyplývající ze znepokojujícího odstřelu civilistů bez rozdílu se dostavila jen v malé míře. 69% ()
John (Isaiah Washington) je naštvaný na celý svět. Nejvíce na svoji bývalou, která mu zamezila přístup k dětem, a na všechny sociální pracovníky, soudce, policisty - prostě všechny. Nejraději by jednoho po druhém postřílel. A heleme se, von to není až tak špatnej nápad? Ale aby v tom nebyl sám, adoptuje mladého Leeho, a veškerou svoji nenávist mu vsugeruje - a právě Lee se stává jeho prodlouženou rukou v sérii vražd. Inspirováno skutečným případem... Ne nebavilo. Říkejte si co chcete, ale pokud už film na toto téma, tak aspoň s trochou akce - tohle rozjímání o nesmrtelnosti brouka (a smrtelnosti náhodných kolemjdoucích) mne fakt nebavilo, a já vytouženě očekával závěrečné titulky - a předtím možná trochu vysvětlení o tom "proč to všechno". Titulků jsem se dočkal, vysvětlení nikoliv... ()
Galéria (7)
Zaujímavosti (3)
- Predtým, než začali režisér Alexandre Moors a scenárista Ronnie Porto tvoriť scenár, urobili o prípade rozsiahly výskum, v rámci ktorého mali prístup k všetkým súdnym dokumentom, policajným a zdravotným záznamom. Tiež navštívili všetky oblasti vo Washingtone, kde sa vrahovia nachádzali, ako aj miesta vrážd. (ambron)
- Film se jmenuje podle auta Chevrolet Caprice, ve kterém odstřelovači vraždili své oběti. (Ainy)
- Prípravy na nakrúcanie filmu trvali sedem mesiacov. (ambron)
Reklama