Obsahy(1)
Poslední film J. Trnky je smutnou bajkou o bezmocném harlekýnovi a všemocné ruce. Totéž co prožívá harlekýn byla ve své době situace i mnohých našich umělců. Film byl dlouho zakázán a v roce 1984 jej Americká filmová akademie označila za pátý nejlepší animovaný film všech dob. (woody)
Recenzie (95)
Svým způsobem mi to trochu připomínalo 1984. Ruka je zdařilým animovaným a loutkovým krátkometrážním filmem, kterému nelze upřít napjatá atmosféra a bezradnost hlavní postavy, která je rukou pronásledován a musí dělat to, co si ona přeje a odmítnutí není odpověď. Když z donucení ústřední hrdina vytvoří, co je po něm chtěno, dostává ocenění, ale zůstává zavřen ve zlaté kleci. Příjemným zpracováním nám Trnka ukazuje obraz kterékoliv totality. ()
Tohle není žádná komedie, to je regulerní horor! Horor o strachu z mocné ruky, která hýbe vším, ať chceme nebo ne, ať se bráníme sebevíc a ať jsou naše úmysly dobré nebo ne, stejně není úniku. Tolik symbolů, významů a alegorií v jednom na první pohled "nevinně" vyhlížejícím snímku. ()
Hutný, strašidelný a ve svém sdělení naléhavý film. Klobouk dolů. ()
Neskutečné. Že loutka nemůže projevovat emoce? Ale jděte. Stačí, aby jí stvořil mistr. Vlastně – Mistr. Pro mě nejpůsobivější a nejúspornější metafora jakékoli totality, všech jejích hrůz a machinací. Tohle by se mělo pouštět v hodinách dějepisu, až se bude přednášet téma "50. léta 20. století". Ale koneckonců, Trnkova Ruka je typická pro mnoho jiných údobí a režimů v dějinách téhle planety. ()
Je neuvěřitelné, jak hutnou atmosféru lze vyvolat "pouze" pomocí loutek. Velmi silná alegorie, která by klidně snesla mnohem delší stopáž (což neříkám často), s poměrně jasným poselstvím a odkazem na dobu a místo vzniku (přestože soudě dle příspěvků ze zahraničí to tak možná působí jen u nás). Trnka tímhle jediným dílem v mých očích jasně poráží soudobou konkurenční dvojici zlínských animátorů Zeman-Týrlová. 100%. ()
Rok 1965 byl na alegorie bohatý. Vedle filmové podoby Bílé paní Karla Michala přišel Trnka s Rukou. Jak byla první komická, druhá je téměř hororová. Vzpomněl jsem si při ní na Skleněnou harmoniku, s níž Ruku spojuje podobná atmosféra, jen je tragičtější a temnější. ()
Vynikající dílo Jiřího Trnky o jehož smyslu jistě nikdo ani na chvilí nepochyboval. (FNR Písek 2009) ()
Aniž bych si dřív přečetla obsah, tak jsem po pár minutách sledování filmu vytušila, že jde o jakýsi manifest proti tehdejší době. Jiří Trnka velmi výstižně a opravdu hororově, svou postavičkou Harlekýna vystihl strasti nátlaku komunistického režimu na svobodu uměleckého projevu... ()
Je naprostým extrémem, aby tvůrce zaznamenal vlastní popravu. ()
Jiří Trnka na plastické vystihnutie totalitného správania, kontrolujúceho život, prácu i smrť poddaných, nepotreboval ani jedno slovo. Stačil prostý príbeh jednoduchého hrnčiara, ktorému sa do života, vyplneného miesením hliny a výrobou kvetináčov, začne miešať ruka. Excelentný finálny odkaz veľkého výtvarníka a režiséra! ()
V tomto loutkovém filmu je dokonale vykresleno to, co V jako Vendeta, který jsem viděla příhodně 5. listopadu, postrádá. Totalitní atmosféra tísně a strachu. ()
Mrazivá univerzální výpověď prakticky o jakémkoliv režimu, který se nebojí vládnout lidem bez ohledu na lidi. ()
Pokud jde o děj je "Ruka" nejpovedenější Trnkův film. Po předchozích Trnkových filmech, které jakoby spadaly do žánru "loutkového velkofilmu" působí tento minimalistický příběh jako zjevení. Je těžké film vnímat jinak, než že v něm Trnka podává svědectví o své tvorbě a údělu. Nositel státní ceny nám ukazuje, že se nestotožňuje s tím, jak je státem oslavován a představován. - Alegorický příběh "Ruka" vypraví o harlekýnovi vyrábějícím květináče, jehož největším snem je přání, aby vykvetla jeho růže. Jeho prostý život se náhle zcela změní ve chvíli, kdy je konfrontován s rukou - s rukou mnoha gest - budující, hrozící, manipulující, všepřítomnou. Rukami laureován umírá v důsledku vlastního strachu. - Celý tento příběh vykouzlil Trnka prostřednictvím pozoruhodně malého množství rekvizit, jen prostřednictvím náznaků. Složitý příběh je možno vyprávět prostřednictvím tak mála prostředků jen díky jejich symbolicky mnohoznačnému užití. Kromě ruky samotné může být příkladem toho skříň, která kromě své původní funkce v průběhu děje poslouží Ruce jako vchod do harlekýnova pokoje a v závěru se promění v harlekýnovu rakev. ()
Vrcholné dílo Jiřího Trnky, které je klaustrofobickým podobenstvím o povaze totalitního režimu. ()
konečně jsem něco z tvorby Nové vlny taky pochopil - a to dokonce hned po shlédnutí, což samo o sobě staví film v mých očích hned výš :-) zjevná paralela s režimem umě napasovaná na Ruku a bezmocnou loutku si rozhodně zaslouží pozornost... 90% [Festival Nad Řekou, 2009] ()
Není divu, že Ruka byla tak dlouho uložena v trezoru. Její symbolické poselství je na první pohled jasné - svobodný umělec, který bojuje s všudypřítomnou rukou - symbolem všudepřítomné totalitní moci. Pro mě jeden z nejlepších Trnkových filmů, kterého si nadmíru cením. ()
Naprostá dokonalost. Řemeslná, myšlenková... Všechna slova navíc jsou navíc. ()
Nadčasový snímek. Vynikající protikapitalistická alegorie. Neviditelná ruka trhu, kterou prvně definoval v druhé polovině 18. století Adam Smith ve svém díle BOHATSTVÍ NÁRODŮ, je v Trnkově filmu tím úplně nejzákladnějším symbolem zla. Divák tak sleduje soudruha harlekýna, pracujícího v potu rukodělné práce, v klidu svého domova, přičemž jeho dílo, které má svůj význam a přínos pro společnost, je neustále nesmyslně haceno zlou rukou, před kterou není obrany. Nadpřirozená síla ruky vede k vykořisťování, zotročení lidské individuality a tvůrčí svobody. Vytrvalým důrazem ruky na zhmotnění neexistujícího bludu, tvorbu nesmyslných kýčovitých symbolů imperialismu, jako je Socha Svobody, postupně maže lidství člověka kousek po kousku. Není divu, že člověk se postupně stává doslova loutkou všudypřítomné ruky, která tahá za provázky a drží člověka ve zlaté kleci. Za to se člověku dostává imaginárních vavřínů a odměn, což není nic jiného než narážka na bohatství kapitalismu, které přináší člověku pouze umělý pocit štěstí, jež zakrývá fakt, že člověk je pouhopouhou otrockou loutkou neviditelné všudypřítomné ruky. Smrt na sebe nenechá dlouho čekat a vystrojený pohřeb je již pouze cynickým závěrem této pitoreskní hry. ___ Je jen s podivem, že se doboví straničtí funkcionáři rozhodli považovat Ruku za symbol totalitního režimu v našem státě, když jde vlastně o nejlepší antiimperialistickou agitku. Holt tenkrát soudruzi znali jen těžbu uhlí a kultuře rozuměli jako zelinář analýze funkce. V době socialistického „blahobytu“ Gottwaldových Pětiletek reálnou hrozbu a varovný apel Trnkovy Ruky nikdo neviděl. Zůstala tak nepochopena. Když se na film podívá dnešní divák, zjistí, že je i po padesáti letech velmi aktuální. A dokonce mnohem více kdy dřív. Už je na čase pro jednou zatočit se všemi těmi korupčníky, kmotry a kmotříčky. Těmi, co tahají za provázky. Nastolit diktaturu proletariátu! V uranových dolech poznají, co je vůle lidu! A jak za nás bojují naši soudruzi? Místo aby hrdinně zpívali Internacionálu a agitovali ve fabrikách, vysedávají v Evropském parlamentu a ruku v ruce budují zkorumpovaný byrokratický moloch evropské sedmiletky. ___ Pozn. Tento komentář nabízí jen jeden z možných úhlů pohledu na hodnocený film. Nejedná se o přímou parafrázi Trnkova díla ani o cílenou kritiku. ()
Každá totalita stojí za pendrek a není před ní úniku. A proto všechny snímky navážející se do totalit jakéhokoliv druhu můžeme považovat za nadčasové, neboť si v nich každý z nás umí najít tu správně nenáviděnou totalitu. ()
Vytvořit na tak malém prostoru tak působivou alegorii o zničujících praktikách totalitních režimů a navíc v době vlády komunismu si zaslouží obdiv. ()
Reklama