Réžia:
Danny BoyleScenár:
John HodgeKamera:
Anthony Dod MantleHrajú:
Ewan McGregor, Ewen Bremner, Robert Carlyle, Jonny Lee Miller, Kelly Macdonald, Anjela Nedyalkova, Shirley Henderson, Irvine Welsh, Simon Weir (viac)VOD (3)
Obsahy(1)
Renton, Begbie, Simon a Spud. Príbeh štvorice narkomanov zo škótskeho Edinburghu sa pred dvadsiatimi rokmi naveky zapísal do dejín kinematografie. V pokračovaní s názvom Trainspotting 2 sa na plátno vracajú všetky obľúbené postavy z jednotky a zdá sa, že budú musieť riešiť podobné problémy ako v minulosti. Namiesto života premárneného drogami však budú oveľa aktuálnejšie. Legendárny monológ z originálu v prvom traileri naráža na niektoré z najväčších problémov súčasnej spoločnosti – sociálne siete či závislosť na porne. (Itafilm)
(viac)Recenzie (727)
Vizuelně opět dokonalé, soundtrack výtečný a k tomu kopa nostalgie. Dějová linka je o poznání slabší a na ty 2 hodiny nevystačí bez toho, aby se chvílemi nedostavovala nuda. Je to jako třídní sraz po 20 letech, chlapci nám zestárli a taková jízda, jako kdysi, už to není. ()
Je fajn, stretnúť sa s nimi po tak dlhej dobe. Ich postavy sú proste skvelé a chémia medzi nimi stále funguje. Scéna Renton/Begbie na záchodoch najlepšia z filmu. Boyle je navyše večný pán maliar a videoklipový macher. Ale... Všetkým muselo byť jasné, že scénár, podnet pre ich nové stretnutie a všetko čo sa z neho vyvrbí, je slabota. Že ich dáva dokopy nasilu. Čo by mi bolo viacej jedno, keby pre mňa jednotka nebola taký kult, a Boylea som nepovažoval za umelca, ktorý podobné veci nemá zapotrebi. ()
Já si vždycky myslel, že pank je především o jebání na zkurvenou komerci, systém a konvence. Pak se ale připosere jak Danek Vře, natočí T2 prosté Porna, aby to mělo rejtynk DG (Dýler Gájdenc) i pro mladistvé narkomany a více zacinkalo, tak rádoby krutohustý pankáč Velšký Ýrving, který k té degradaci dá souhlas, asi aby měl love na Háčko. A to je, jako by uplácali porno bez šukání. Etickou otázkou pak zůstává, je-li pro ty dnešní nezletilé retardy závadnější vidět naprudko stříkačku s nějakou tou dobrotou v žíle nebo bobra, okusujícího kládu. Já myslím, že rozhodně za a), protože trocha toho mrdání ještě z nikoho vyrachtanou smažku neudělala. Každopádně z toho nakonec ti komerční zaprodanci oklikou vyfetovali vcelku milý srazík Klubíku vypatlané lidské spodiny po dvaceti letech, který však má oproti syrové jedničce dost scvrklé a povislé koule, a jehož pank pošel věkem. ()
50% Slabý a zbytečný. Prázdnej a příliš vzpomínkovej derivát jedničky, kterej nepřináší nic moc inspirativního. Hodně sympatický snahy, málo kýženýho efektu. ()
I choose bein' satisfied with this one. ()
Prázdny a skrz-naskrz zbytočný film, z ktorého si už na druhý deň po projekcii nepamätám nič, čo by stálo za zapamätanie. Možno okrem novej verzie "choose...", ale to bolo tiež iba také fňukanie. Posunutá generačná výpoveď? Ani náhodou, len úbohosť, ktorá si pre vyvolanie nejakého pocitu musí pomáhať flashbackmi z prvého dielu. ()
Vizuální žrádlo k nabušenému playlistu a reklama na Adidas tak markantní, že z toho půlka východní Evropy půjde do dřepu. Ta pachuť zbytečnosti bude u každého dost subjektivní, ale já tuhle smutně nostalgickou vzpomínku na heroinovou jízdu, z níž muselo zákonitě přijít vystřízlivění, beru. ()
Moc jsem od toho nečekal, neměl jsem ani moc potřebu vědět, co se s Rentonem a jeho partou děje v době, kdy jim je pětačtyřicet. Ale nakonec jsem hodně mile překvapený. Otázka je, jestli to stejně uvidí i fanoušci. T2 Trainspotting totiž popravdě s původním Trainspottingem moc společného nemá. Je tu Edinburgh, stará banda, drogy, skvělý soundtrack a osobitá a pořád strhující režie Dannyho Boylea, taky však o dost jiná atmosféra než minule. Místo čtveřice bezstarostných mladíků, kteří kašlou na budoucnost, se tu motají zdeprimovaní zoufalci, jimž už dávno došlo, že svůj život dokonale projebali a že dobře už bylo. A jediné, co jim zůstalo, jsou vzpomínky, nostalgie a staří známí, kteří se skoro vůbec nemění. T2 Trainspotting je vlastně dost smutný, ale pravdivý film o tom, že před minulostí a sám před sebou člověk neuteče a že to může buď vzdát, nebo brát život takový, jaký je. A jako takový funguje skvěle. ()
Nevím, co Danny Boyle zamýšlel s pokračováním původního Trainspottingu, ale bohužel se nezbavil nostalgie, která se protáčí všemi pokračováními všech filmů snad napříč všemi kinematografiemi po celém světě. A čím víc let je od prvního dílu, tím více nostalgická tato pokračování jsou. Trainspottingu nevyjímaje. ()
║Rozpočet $18miliónov║Tržby USA $2,402,004║Tržby Celosvetovo $41,681,746▐ pekná sucharina, bez poriadného náboja /25%/ ()
Trainspotting byl jako naskakování na rychlík, který nikam nejede. T2 je jako čekání na vlak, který už dávno ujel. Že tuhle marnou nostalgii a zacyklenost film tematizuje jako jeden z hlavních prvků zápletky a nových osudů starých postav, pokládám za polehčující okolnost, ne za vykoupení a kvalitu. Je to jako sedět dvě hodiny s vyžilým týpkem, který šťavnatě vykládá o tom, jaká to v devadesátkách byla jízda. Posloucháte, ale na konci jste rádi, že ho (snad) už nikdy neuvidíte. ()
Dal jsem tomu týden, abych si v sobě pocity nechal uležet a prostě, to není ono. Je mi jasné, že T2 nemělo ambici původní film překonávat, ale současně se také nesnaží být jiný. Nostalgická nota, ať už složená z prakticky přesně okopírovaných scén až po téma vlastního hledání a návratu, mi prostě nestačí. Navíc v sobě T2 nemá moment, který by se mi vracel a působil nezapomenutelně a to bohužel ani po hudební stránce. Danny Boyle se v mnohém vrací na svůj "skutečný" začátek a já mu tleskám za odvahu a za chuť přivést své postavy a příběh o 20 let dopředu. Není to však jeho nejlepší, ani vizuálně nejzajímavější film. Pro mě film bez duše, protože se nerozhodl, zda chce kopírovat svého staršího bratříčka nebo jít novou cestou (přitom tu je tolik moderních trendů, které si tu závislost vytvářejí a kterým je věnován jeden proslov... budiž, ani to porno tam není). Uvidíme za dalších 20 let. PS: nepatřím mezi hardcore fanoušky první dílu;) možná tam je chyba (nebo v tom je možná celý ten problém) ()
Jsem doma. ___ Syntéza mezi oběma částmi, kdy z Porna (knižní název perfektního literárního pokračování) - které je více než dvakrát obsáhlejší - zbyla jen trocha (kostra ohledně návratu Rentona do Edinburghu) a ze všech košatých peripetií z možného natáčení lechtivých videí, hereckých castingů apod. není vůbec nic - jen se tu řeší místo toho stavba bordelu. Ale to je jen povzdechnutí jakožto čtenáře obou knih. Jako diváky mne návrat samozřejmě potěšil a to, co děj přináší má hlavu a patu a celé je to neskutečně prosycené nostalgií (kterou podtrhuje častý prostřih se scénami z prvního dílů) a povzdechnutím, že ani dvacet let toho vlastně nemusí moc přinést resp. odnést. Perfektní je vizuální stránka filmu, Danny Boyle je režijní machr s citem pro každý záběr (podtrhuji každý) a často jsem si liboval, kam si tu kameru dokáže nechat usměrnit, ten vizuální cit a tím divákův požitek je skvostný. Co mne ale lehce zklamalo je soundtrack, tedy - ani ne tak výběr písní, ale občasná práce s nimi. Často jde jen o úseky a u některých mi vyloženě chybí, aby hrály déle a mohly vyniknout společně s obrazem. Hudební střih je často usekne / mixuje s něčím jiným a taky zde zcela chybí nějaká absolutně ikonické pasáž při spojení hudby, textu a obrazu. Opakuji, ikonická. Výborných scén je i tentokrát spousta. Celek je prostě neutěšenou a nostalgickou podívanou, která nikam nespeeduje, ale pozvolna dává nahlédnout do osudů postav, které filmově definovaly devadesátá léta. T2 Trainspotting této pozice ve své dekádě bohužel nedosáhne, ale zbytečný není. Ostatně, vybrat si můžete sami jinak... ()
Není to vysloveně propadák, ale taky už nic přelomového, dokonce ani jízda to není...spíš jen taková nostalgická projížďka v čase... Nový Trainspotting ztratil ten svůj sociálně kritický podtext, ono plivnutí do tváře kapitalismu a zbytnělého materialismu, tu facku maloměšťáctví, ten odvěký mladický vzdor proti systému...už to z něj nezavání podvratností ani mladým duchem... Pokračování nejslavnějšího Boyleova filmu je bohužel nejslabší Boyleův film... ()
Dobře natočená zbytečnost, která nepřináší nic nového, jen upoceně odkazuje na první díl. Nebýt božího Roberta Carlyela bylo by to ještě mnohem horší. Děje tam je tak na padesát minut a zbytek je vyplněn vatou, která fungovala v prvním dílu, protože to byla sonda do života feťáků a bylo to zajímavé. Postavy teď ale zestárly a furt jakoby blbnou, ale už jsem jim to nevěřil a byla to jen křeč. Rádoby filosofické monology Ewana McGregora ve mě vzbuzovali leda tak pocit trapnosti. Alespoň, že tam hraje to černovlasé šukátko. Přišlo mi to, jak Sněženky a Machři po dvaceti letech. 50% ()
Banda nesympatických postav se vrací na scénu a je to už docela nuda. Místo drog padne maximálně pár piv, humor zmizel, žádná zajímavá scéna se zde neobjeví a fakt, že jsem film musel vidět na 3x pozitivní vizitku také moc nedělá 50% ()
„Tvoji milovaní budú postupne odchádzať a zakaždým pri tom umrie aj kúsok z teba. Nakoniec odídu všetci a všetko sa rozplynie.“ Carlyle to preháňa. To je fakt. Jeho postava mala byť inak uchopená alebo tu ani nemala byť. Lenže tu je a v každej scéne ma štvala, znechucujúc mi zážitok z pozerania. Paradoxne, dvojka sa mi napriek nemu páčila viac, než jednotka. Tú som prvý raz videl až v r. 2017, teda 21 rokov od premiéry. A, hoci to asi bude znieť zvláštne, pozrel som si ju len preto, aby som si mohol pozrieť dvojku. Na tej ma totiž lákala silná nostalgia prezentovaná tým, že sa k známym postavám vrátime po viac ako dvoch desaťročiach. Mám proste nostalgické návraty na staré známe miesta rád (viď. Prci, prci, pcičky: Stretávka alebo Rocky Balboa). Lenže bez znalosti jednotky by som si dvojku neužil. To bol jediný dôvod, prečo som si jednotku pozrel. A nebavila ma. Dvojka ma bavila o čosi viac práve vďaka silnej nostalgii. Najviac asi v desivej scéne, kedy si postavy navzájom vyčítajú, kto môže za smrť jednej postavy z jednotky. Boyle to má stále pevne v rukách. Výrazná audiovizuálna stránka mu problém naozaj nerobí. Ale silná audiovizuálna stránka nie je všetko, Danny! Príbeh ma nebavil. Odkazy na prvý diel slabé, zbytočné a samoúčelné. Je vidno, že režisér a herci sú na to už proste príliš starí (toalety vo veľmi zlom stave, Renton vyškerene cez čelné sklo auta nakúkajúci na šoféra). Nadchli ma škótske exteriéry a to nielen krásnej prírody, ale i miest, z ktorých dýcha úžasná, pradávna história plná pohnutých príbehov. Otázny bol pošuk Ewan Bremner, ktorý asi až príliš „prehrával“ a hoci jeho linka bola nakoniec možno najvďačnejšou, nakoniec vyšumela do prázdna. Ako v jednotke, aj v dvojke ma nakoniec najviac zaujal Johnny Lee Miller, čo je zvláštne, pretože inak tohto herca vôbec neregistrujem. ()
Tak ja nevim no, jako tesil jsem se, ale ve vysledku asi naprosto zbytecnej film. Jednicka je pravem naprostej kult a vynikajici film, dvojka bohuzel sazi hlavne na to, takze serviruje vicemene nesmyslnej pribeh, kterej speje do bodu, kdy se hlavni ctyrka po letech konecne setka. Nevadilo by, ze to je vlastne jen sled scenek, ostatne to byl i prvni dil, jenze tohle se dosti tahne, soundtrack uz taky neni buhvijakej a druhej den jsem mel problem si vybavit dej filmu. Herci jsou sice porad super a je fajn je videt po dvaceti letech, ale nostalgie a par cool scenek bohuzel ke spokojenosti v tomhle pripade nestaci, navic trailer sliboval mnohem vic psychedelickou jizdu. Lepsi 3*, ale priste si radsi znovu pustim prvni dil. ()
Choose life. Choose Facebook, Twitter, Instagram and hope that someone, somewhere cares. Choose looking up old flames, wishing you'd done it all differently. And choose watching history repeat itself. Choose your future. Choose reality TV, slut shaming, revenge porn. Choose a zero-hour contract, a two hour journey to work. And choose the same for your kids, only worse, and smother the pain with an unknown dose of an unknown drug made in somebody's kitchen. And then... take a deep breath. You're an addict. So be addicted, just be addicted to something else. Choose the ones you love. Choose your future. Choose life. Postmodern Boyle cinema at its best. Existenciálne úplne iným štýlom ako prvý diel (asi ako keď vojdete do zbúraniska obľúbeného diskoklubu z mladosti a v hlave vám hrá obľúbená skladba, ktorú už nikdy nikto v tom klube nezahrá(aj preto počuť z Born Slippy len útržky)) a hlavne, obávam sa, že to bude rezonovať len u tých čo majú okolo štyridsať a podobnú dobu si v mladosti užili. Nečakajte Trainspotting 96 v 2017 ale Transmelancholy 2017. Lebo skôr než nostalgické je to melancholické a dosť sociálne. Ale stále kurwa nadupané. 10/10 ()
"Můžu ti říct, že došlo ke konsensuálnímu na citech založenému neziskovému pohlavnímu styku." Chápu to, Simone - tvoje holka tě miluje, protože jsi její pasák. Jenže po příležitosti zase přišla zrada a já se musím přiznat, že toho vzpomínání na staré dobré feťácké časy bylo na můj vkus příliš. Já se zkrátka nikdy nesjíždím heroinem, v Edinburgu jsem nikdy nebyl a dokonce jsem ani neblogoval o svém prvním vyhonění, takže si troufnu napsat, že Trainspotting není nic pro mne. Na druhou stranu jsem zaznamenal pár vtipných scén, které za podpory letitých, přesto stále svěžích, vypalovaček měly něco do sebe. A Veronika s umělým pinďourem nakonec taky nebyla špatná, což rozhodně neznamená, že bych cítil potřebu nechat si prošťournout potrubí. ()
Reklama