Réžia:
François OzonScenár:
François OzonKamera:
Pascal MartiHudba:
Philippe RombiHrajú:
Marine Vacth, Géraldine Pailhas, Frédéric Pierrot, Charlotte Rampling, Johan Leysen, Fantin Ravat, Nathalie Richard, Djedje Apali, Lucas Prisor (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Portrét sedmnácitileté dívky během čtyř sezón a čtyř písní.... Studentka Isabelle během léta v jihofrancouzském letovisku absolvuje svou první sexuální zkušenost. Prázdninová epizoda je však jen začátkem příběhu zvídavé dívky, která se po návratu do Paříže začne za peníze scházet s nejrůznějšími staršími muži. (oficiálny text distribútora)
Videá (4)
Recenzie (180)
François Ozon umí točit, o tom žádná, ale nemůžu si pomoct, i přes zajímavé téma, mi opět přijde, že nedošlo k jeho plnému zvládnutí. Na film se docela dobře kouká, je vidět, že má tvůrce rozpracované postavy, ale stejně tak jsem měl pocit, že je to chladné, odtažité a že ten sex s těmi staršími chlápky je pořád takový nablýskaný. ()
Já ti nevim, Isabelle. Jako jo, přijít o panenství na pláži s Němčourem, to je bezesporu základ pro trauma s velkym T. Ovšem jinak si na mě bohužel udělala dojem pěkně náladový pipinky, která beztak ani netuší, na co si tak horlivě spořila. A Ozone, ta koncovka působí - při vší úctě - stylem "nic, tady končim, už jsem se s tim babral dost". Nedotažený, v mnoha ohledech; neatmosférický, po celou dobu. A to přitom Rombi dělal, co mohl ... (a i Françoise Hardy se svýma chronicky depresivníma písničkama strká ňákou Lanu del Rey do kapsy a ještě dál) [16. Festival francouzského filmu] ()
Já v tom nic hlubokomyslného neviděl a ani jsem se to hledat nesnažil. Prostě jen příběh holky, která objeví svou sexualitu a rozhodne se jí zpeněžit. A baví jí to. Přijdou sice komplikace, které pramení z její neplnoletosti, ale i přes dočasné utlumení své činnosti si děvče pořád jede na té samé vlně. Potěšilo mě, že se Ozon nesnažil nějak moralizovat a pochopitelně i já se přidám k zástupu obdivovatelů Marine Vacth. Ale že by film na mě udělal nějaký výraznější dojem, to říct nemůžu. 55% ()
S panem režisérem máme takové tiché souznění. Jeho poťouchlý styl vyprávění mě baví, vybírá si témata provokativní, nikoliv však za hranou. Tím se výrazně liší od Larse Tiera, který ve mě vyvolává dojem nemocného člověka, který si vzal diváka jakou rukojmí a háže na něj všechnu vnitřní špínu, s níž se nedokáže vypořádat. Ukazuje zvrácenost nepochopitelnou až nereálnou (Antikrist, Nymfomanka, Prolomit vlny) Oproti tomu Ozon nastolí téma tak přirozeně a lehce, že nastolí otázky, ale nezanechá žádnou pachuť. ()
moje první setkání s Ozonem a pocity smíšené.Očekával jsem něco co půjde víc do hloubky,ale v reálu Jeune a Jolie spíš klouže po povrchu a když má dojít na pravé emoce,se mnou to neudělalo nic.Je viditelné,že Ozon má ženy rád a moc hezky se na film kouká,ale jinak je to jedno z těch typických francouzský dramat,které člověk brzo zapomene...60% ()
Reklama