Réžia:
Bodo KoxScenár:
Bodo KoxKamera:
Arkadiusz TomiakHrajú:
Wojciech Mecwaldowski, Piotr Głowacki, Magdalena Różańska, Eryk Lubos, Teresa Sawicka, Magdalena Popławska, Sebastian Stankiewicz, Wojciech Kalarus (viac)Obsahy(1)
Komorní příběh Jacka a jeho autistického bratra Tomka se odehrává v panelovém, klaustrofobicky působícím domě na sídlišti nesoucím zjevné stopy socialismu. Jednoho dne se Tomek setká s tajemnou sousedkou Magdou. Osobitý, v nadsázce vyprávěný debut s přesvědčivostí vtáhne diváka do vizuálně bohatého, až pohádkového světa. (MFF Karlovy Vary)
(viac)Videá (1)
Recenzie (23)
Film jsem viděl při projekci "naslepo", kde v narvanym sále byly první reakce během úvodních titulků vesměs "kurva zase polskej film, do p*če". A překvapivě z kina odešlo nezvykle málo lidí, protože to opravdu bylo koukatelný, docela často i vtipný. Ono v plnym sálu, kde je většina lidí po pár pivech a z jistýho statistickýho hlediska je občas někdo úchyl, docházelo k nečekaným výbuchům smíchu poměrně často. Doma za střízliva bych si to ale asi nepustil. ()
Poláci už nějaký ten pátek dokazují, že ve své domovině mají poměrně silnou základnu filmařských mistrů, kteří dokáží přijít s něčím originálním. Opět a zase se mi to stalo u tohoto filmu, který mi osobně příliš nepřirostl k srdci, ale je na něm vidět velký um hlavně kamery, která z obyčejného paneláku udělala jedno hodně neobyčejné místo. ()
Mňa už Poliaci nedokážu ničím prekvapiť, dávno mi je jasné, že v tomto regióne nemajú žiadnu konkurenciu. Krásne melancholický príbeh, vo svojej podstate smutný a i napriek fantasy motívu tak neuveriteľne psychologicky reálny. Koniec so mnou celkom slušne zamával. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Pár momentů, které vzbuzovaly emoce, plus pár momentů, které u mě vyloudily úsměv či dokonce salvu smíchu. Výsledkem je zajímavý pohled na deprese a duševní nemoci. Pro mě zvláštní film s příjemnou hudbou, smutným koncem a jednou nezapomenutelnou klavírní scénou autisty Tomka a následnou bravurní otočkou (kdo viděl,pochopí), za kterou přidávám čtvrtou hvězdičku. ()
Tady ta chtěná, podbízivá líbivost mě nebaví. Je to laciný, ale jak vidno, diváci na to slyší. Ona je cvok, ale krásná, on je retard, ale úžasně maluje, geniálně hraje na klavír, a když scénarista zavelí, moudře rozpráví. Ne, takhle to fakt nefunguje a z regulérních debilů jejich pečovatelé nevyždímou ani náznak něčeho podobně hodnotného. Prostě to tam není, není z čeho brát, neexistují výkyvy, neexistuje naděje. Filmy, které tvrdí opak, staví na lži. Že vám to nevadí? Mně ano. ()
Reklama