Réžia:
Jiří MádlScenár:
Jiří MádlKamera:
Edita KainrathováHudba:
René RyparHrajú:
Petr Šimčák, Jan Maršál, Ondřej Vetchý, Lucie Trmíková, Jaroslava Pokorná, Jan Hlaváč, Michaela Majerníková, Ondřej Veselý, Lukáš Hrabák, Roman Nevěčný (viac)Obsahy(1)
Jedenáctiletý Tomáš se chce stát filmařem, a když dostane k narozeninám kameru, rozhodne se natočit svůj první film – o své rodině a kamarádovi. Postupně tak poznáváme jeho tatínka, maminku, babičku, ale i kamaráda Harise, který mu pomáhá s natáčením. Kluci blbnou a užívají si natáčení, ale jen do chvíle než zjistí, že kamera dokáže odhalit i věci, které jsou nepříjemné - například pravdu o jejich spolužačce, kterou Tomáš miluje anebo že mu jeho táta lže! Dvakrát týdně tajně odjíždí místo práce bůhvíkam, ale zapírá to. Tomáš, i když má obavu, že se dozví něco, co bude bolet, se rozhodne tomu přijít na kloub. Netuší, že narazil na rodinné tajemství, které má mnohem hlubší kořeny, než se zprvu zdálo.... Jeho odhalení je šokující i čisté svou neokázalou jednoduchostí a lidskostí. (Falcon)
(viac)Videá (2)
Recenzie (764)
A pak, že to u nás nejde. Stačí mít přitom super nápad a talent, a jde to i bez nějakých velkých prachů. A obojího má Mádl evidentně na rozdávání. Skvěle vystavěný příběh, který se ze zprvu zdánlivé rodinné komedie změní v téměř reálnou jízdu, jež mě díky své autenticitě poslala emociálně mnohem více do kolen než všechny ty umělé Lidice Habermanovy mlýny. Sympatičtější dětskou dvojku už jsem navíc v tuzemském rybníčku dlouho neviděl. Jirka se nezdá. ()
Zvolená koncepce a forma sice není vždy úplně stoprocentně přesvědčivá, ale protože zastávám názor, že čistý formalismus provozovaný bez kontrolních brzd je zhoubou kulturního života, protože redukuje umění na dobře/špatně promazaný a sestavený stroj, přivírám nad tímto oči a hodnotím Pojedeme k moři jako povedený debut. Tohle je hlavně lidský, humanistický film, který se narozdíl od dalších podobně "lidsky" orientovaných filmů české produkce může spolehnout na dobře napsané dialogy, životné postavy, dobré herce a současně na moudrost mladého tvůrce, jenž tuší, že humor se nemusí nutně rovnat trapnu, jak je v současných českých filmech zvykem. Takže nástup pěkný, příště jen houšť! Na číselné škále 7/10, ale jako Budějčák nad zaokrouhlením dolů ani neuvažuju :-) ()
Až na pár drobností, z nichž nejpalčivější chybou je nedůvěryhodné přesvědčování rodičů, že kameru si Tomáš vezme s sebou, se jedná o vynikající scenáristický a režijní debut člověka, od nějž jsem očekávala pouze uměleckou impotenci. Pokud zůstane Mádl za kamerou, jsem ochotna ho nejen rehabilitovat, ale dokonce i uznávat. ()
Skvělý debut. Celou dobu jsem očekával, jak se příběh vyvrbí, a finální rozuzlení mě svou silou a neočekávaností zarazilo hluboko do sedadla. Malý nenápadný příběh, jehož jednotlivé střípky jsou však nejen v dokonalém souznění s realitou běžného dětského života, ale také jsou natolik působivě natočené, že ruku v ruce se stoprocentně zvládnutou kompozicí scén posouvají celý film takřka na světovou úroveň. Nádherná pocta filmu, rodině, přátelství a Českým Budějovicím, jejichž krásy využil Mádl i paní kameramanka znamenitě... Film v podstatě nedocenitelného charakteru.. :)) 80% ()
Chyběla mi trošku větší katarze a přebývalo příliš mnoho dohadů o ději. V některých situacích by lidé kluka s kamerou poslali rovnou do prdele. Ale podle rozhovorů s Jiřím Mádlem jsem věděl, že to má v hlavně srovnané. Dialogy a situace působí tak autenticky, že jsem ochoten mnoho věcí tomuhle debutu s klidem prominout. ()
Galéria (34)
Zaujímavosti (30)
- Zkřivená ruka, která na konci filmu chytne Tomáše (Petr Šimčák) za ruku, nepatří jeho nevlastnímu postiženému bratrovi, ale Jiřímu Mádlovi. (luxik007)
- „Vymyslel som tento príbeh, ktorý je taká nejaká mozaika rôznych vecí, ktoré som v živote zažil alebo ktoré som niekde počul. Netýka sa to mňa priamo. Nie je to autobiografické, aj keď sa mi to ľudia snažia podsúvať a čakajú, kedy to teda priznám,“ uviedol Jiří Mádl. (Zdroj: aktualne.sk)
- Film se natáčel v červenci roku 2013 v rodišti režiséra Jiřího Mádla v Českých Budějovicích, např. v Krajinské ulici či na Sokolském ostrově, ale také v Lišově, Rudolfově nebo na Trhových Svinech, které se dočkaly filmového plátna téměř po 34 letech, kdy se zde točil film Neříkej mi Majore! (1981). (willy1)
Reklama