Réžia:
Vít OlmerScenár:
Vít OlmerKamera:
Karel FairaislHudba:
Ondřej SoukupHrajú:
Jakub Prachař, Gabriela Lašková, Roman Skamene, Josef Nedorost, Jan Potměšil, Veronika Jeníková, František Švihlík, Miloslav Kopečný, Simona Chytrová (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
"Chceš nejaké bony, nejaké bony?" Pred štvrťstoročím im patrili ulice v centre Prahy, zarábali veľa peňazí a divoko ich míňali. Čo však robí partia bývalých vekslákov dnes? Už dávno nie sú vo väzení. Svet obchodovania s valutami a bonmi, poukážkami do obchodov Tuzexu s nedostupným západným tovarom, je síce dávno preč, ale stále existuje veľa spôsobov, ako si rýchlo zarobiť. Len treba vedieť, ako na to - subvenčné podvody, úplatky, tunelovanie, krádeže. Podobne ako prvý príbeh z roku 1987 aj ten súčasný sa začína príchodom naivného mladíka Martina (Jakub Prachař). Nemá prácu, rodičov, priateľku ani kamarátov. Má však dlhy a idú po ňom exekútori. Prichádza do Prahy z Boleslavi, aby zohnal peniaze. Potom už len stačí stretnúť Bínyho (Roman Skamene), ktorý už opäť šliape chodník, ale teraz už len ako naháňač cudzincov pred reštauráciou na Staromáku. Osamelý Bíny vycíti v outsiderovi Martinovi možného parťáka do neistej budúcnosti a zatiahne ho do svojich kšeftov. (TV JOJ)
(viac)Videá (1)
Recenzie (361)
Vždyť je to sračka, na kterou se nedá koukat. Příběh je hrozný, žádná zápletka, žádná akce, nelogicky setřihaný, scénář na blití jen kecy, kecy, kecy. Tak opravdu dnešní mafiáni nevypadají a netočí prachy tak mizerně jako oni a nenechaj se tak jednoduše napálit jako v tomto filmu. Do konce jsem to vydržel jen ze zvědavosti, jestli i zbytek filmu bude tak slabej, jako předcházející půlka ... Snad jediným plusem tohoto filmu je skladba RELAX, která to i tak stejně nezachraňuje. ()
Film odtržený od času a prostoru, který by zároveň tak hodně moc chtěl být moderní a aktuální (legračně nemístné popkulturní odkazy). Postavy se zjevují kdekoliv kdykoliv po celé ČR, náhodně se potkávají a cítí k sobě náhodné emoce. Prachař chodí po světe, mlčí a spí s náhodnými ženami (které se k němu v prvním dialogu chovají jako k mnohaletému známému), všichni veksláci jsou milionáři krom Skamene, protože to tak je napsáno ve scénáři. Nechce se mi komentář třídit do soudržného celku ani se starat, jestli srozumitelně říká všechno, co chci, protože to nedělá ani Olmer u svého filmu. Typická řachanda od nul pro nuly o nulách, které jsou na tom ještě hůř - aby se bylo komu smát. Viz scény na pracáku nebo prostřihy nedůstojných zaměstnání - diváci se smáli nejvíc za celou dobu, protože to chtějí - vidět lidi, co jsou na tom hůř než oni. ()
"Takoví jsme byli" - Vít Olmer se po takřka dvaceti letech vrátil k české exploataci a vytvořil další časovou konzervu hnusu a bizarností, v nichž si rochní aktuální česká společnost. Postradatelní české kinematografie, s vydatnou dávkou fanservisu pro starší a pokročilé, servírují hutný destilát cynického marasmu a zjitřené hysterie plebsovských internetových diskusí. ()
To, že ČSFD je plné kritiků a rádoby znalců se ví už dlouho. To, že řada lidí nemá svůj vlastní názor a film odepíšou ještě dřív než ho viděli protože má nízké hodnocení se ví taky dlouho. Bohužel, takových ubožáků přibývá a přibývá. Já osobně kašlu na názory ostatních, raději si ho udělám sám. A to, že když má film nízké hodnocení a lidi to vidí, bud je to u nich automaticky sračka nebo hledají každou chybu aby mohli dát malé hodnocení. Film rozhodně není špatný, jak se říká. Prachař teda není herec, ten to podle mě táhnul dolů. Ale Skamene a Potměšil společně s Jeníkovou mají být na co hrdí. Podali nejlepší výkony za posledních několik let a hlavně Skamene by mohl být nominován na Českého lva. ()
Galéria (53)
Zaujímavosti (10)
- Ve filmu opět zazní píseň "Relax" od skupiny Frankie Goes to Hollywood. V prvním díle dostali tvůrci filmu práva na skladby britské skupiny za symbolickou jednu korunu, v tomto díle už ale platili plnou částku spojenou s autorskými právy. (Lajty)
- Během bujarého večírku lze v pozadí slyšet skladbu „Tepláky“ od dnes již zaniklé české hudební skupiny Nightwork, jejíž spoluzakladatel byl mimo jiné i Jakub Prachař, který si v tomto filmu zahrál hlavní roli zlodějíčka Martina. (rublik05)
- Ve scéně na vernisáži zazní jméno umělce. Režisér Vit Olmer rozhodnul, že se bude jmenovat stejně jako jeho představitel, tedy Kristian Nguyen. (krisnguyen)
Zasloužilí i vysloužilí veksláci s postkomočním (a postkomunistickým) syndromem. A ten si vyžaduje přece svůj KLÍDEK. V tomto případě s.r.o., a k tomu bych se přimlouval i já. Nebyl jsem určitě jediný, koho zajímalo, co bylo eventuálně dál s osudy vekslácké party kolem Martina, když se za nimi před 27 lety zavřely brány věznice. Historie se opakuje. Do Prahy přijíždí obrýlený mladík, shodou náhod i okolností opět s křestním jménem Martin, a dokonce opět z Mladé Boleslavi, t.č. bez práce a zadlužený, i když završil studium na knihovníka, který hned po svém příjezdu naráží v ruchu velkoměsta na zchátralého "vekslšuse" Bínyho, který i po letech nejenže neodolatelně hláškuje, stále pije "magický voko", ale stále s větší vehemencí vymýšlí pochybné i podřadné kšefty a ještě více bezskrupulózně šije na svého novopečeného parťáka podrazy, když dokonale zneužije jeho naivní důvěry. Do děje postupem času vstupují staré známé postavy z veksláckého podsvětí, které se s ústřední dvojkou postupem času spojí, ať už je to bezcharakterní Richard, který povýšil do funkce starosty, nebo charakterní a ctnostná Evička, tentokrát opravdu bez pověstného trička, jež bylo definitivně nahrazeno luxusním outfitem, ale také vlivnými konexemi na vlivných místech, a koneckonců také Martin, ten původní, z kterého je po odpykání trestu v kriminálu schopný právník. A v ději, který by vyžadoval lepší dramaturgickou strukturu, se objevuje celá řada známých i zcela nových postav, které jsou bez rozdílu, až na několik výhrad (Prachař, Kratochvílová), zahrány perfektně, protože Vít Olmer stále zvládá práci s herci na jedničku. Tentokrát si však ukrojil velký krajíc, když se pustil do nepřímé kritiky stavu dnešní společnosti, do nepříliš promyšleného hodnocení vychytralého a prospěchářského politikaření, vyšlápl si se svým typickým ironickým humorem na větší či menší kritiku obsazení vlivných míst "kmotřím" neřádem, a to vše prostřednictvím staré známé party veksláků. I když bylo cítit, že je to především on, kdo si vyřizuje s dnešní dobou účty. Výsledek jeho snažení je značně rozpolcený, rozpačitý a osciluje mezi sociální komedií s prvky moderního kriminálního thrilleru a černohumorné i politické parodie, potažmo satiry. Pokud tohle byla, pro kdysi uznávaného režiséra, jedna z posledních možností, jak se vrátit do dobré formy, tak režijně to vypadá zajímavě a moderně, ale scénář, jehož je rovněž autorem, je neucelený a na mnoha místech až odfláklý, což je obrovská škoda. Potenciál filmu byl značný, ale z filmu nebyl vyždímán na doraz. Vlastně skoro vůbec. Divák je prakticky svědkem opakujícího se nešvaru všech horších pokračování svých kvalitních předchůdců probíhající jen lepší (technickou) formou. Ať už se jedná o nejednoznačnost žánrového pojetí, kdy se do filmu cpe více, než se dá spolehlivě ustát, z čehož pramení následná nemožnost uspokojivě se vyrovnat s přepáleným množstvím témat a motivů, anebo o nepříliš věrohodné náhledy na vyšší místa, které nezřídka inklinují k parodii nebo parodií končí, o čemž svědčí nezvládnutý závěr filmu. Olmer se i ve svých dřívějších filmech často pouštěl do sociální kritiky, činil tak však s mnohem větší lehkostí, ačkoliv ani tady se nedá upřít režisérský esprit a energie, kdy v detailech jednotlivých scén umí zahrát na sarkastickou notu léty protřelého režiséra. Jeho syrový styl je však přece jen upozaděný, zvláště ve srovnání s jedničkou. Důsledně tak doporučuji zapomenout na jakoukoliv atmosféru, která by se více jak čtvrt století staré jedničce nějakým způsobem blížila. Je zcela nahrazena pravidelnými, rozhodně ne nezajímavými, retrospektivními flashbacky, anebo starými, osvědčenými hláškami, jež jsou připomínkou na staré zašlé časy. Olmerovi se vedle toho také nedá odpustit promarněná šance svléknout některou z pohledných hereček, a tím také značně zklamal diváka nemravu. Ve filmu měl za tímto účelem k dispozici Julii Zugarovou, Mariku Procházkovou, Evu Zubíčkovou nebo Gábinku Kratochvílovou, ale doslova NIC erotického s nimi neprovedl. O to větší je to zklamání k poměrům provokativní jedničky, která koketovala s explicitní erotikou. Což o to, Kratochvílová, jako někdejší Miss, má jistě k agentuře určité závazky, kdy se nikde nemůže prezentovat nahá a problémy už měla s ostřejšími slůvky, které jí zrovna nešly přes našpulené rty, ale co do erotiky, je film velká bída. Navíc na zámku plného neřesti, kde docházelo k rekvalifikaci prostitutek, přece jen pořádná nahota měla hrát svůj prim. Pokračování nemá příliš mnoho silných momentů. Asi nejsilnějším momentem jsou záhadou obestřené okolnosti kolem Martinova úrazu, jehož následky ho natrvalo upoutaly na invalidní vozík. Nepříjemným jevem je však zbrklost, která zajímavě nahozeným tématům ubírala na diváckém prožitku. To si vybralo svoji daň. Po skončení filmu se vám totiž toho příliš z neorganizovaného děje nevybaví. Film oproti tomu disponuje solidním tempem. Události, často až mírně bizarního rázu, mají spád, film nenudí a rychle uteče. Provokativní hudba Frankie Goes to Hollywood and co., která byla neodmyslitelnou součástí prvního filmu, a do značné míry byla vztyčeným prostředníkem pro už tehdy oslabujícího bolševika, se tady opět line k diváckému sluchu, avšak už je jen nostalgickou připomínkou, která už nikoho ze židlí nezdvihne, jako tenkrát. Navíc se o poměrně kvalitní hudební doprovod postaral osvědčený Ondřej Soukup, jehož hudba mě tentokrát bavila o něco víc. Jo, vekslákům bývalo hej, a podle filmu, se ani v dnešní době neměli špatně. Bínyho originální replika, kdy si neodolatelně posteskne "my vydělávali víc peněz než Gusta Husákú", je jednou z mnoha, které filmem zazní a výborně pobaví, avšak v globálu se jedná o dramaturgicky nevyvážený celek, který by se potřeboval zbavit přebytečných filmových kil navíc. Asi jako když veksláci při policejním zátahu v dřívějších dobách odhazovali do popelnic zboží, se kterým kšeftovali. 60% () (menej) (viac)