Hrajú:
Robert Aiki Aubrey LoweObsahy(1)
Tajemný muž (Robert A. A. Lowe neboli hudebník Lichens) nabírá zkušenosti v komunitě mladých lidí i v izolaci divočiny, nabytou vnitřní sílu pak šíří skrze transcendentální black metal. Tři dějství, jedna zkušenost a snový snímek poukazující na význam rituálu pro lidskou pospolitost. (MFF Karlovy Vary)
Recenzie (10)
Skôr 3,5*, no tento ambientný, blackmetalový art má - aj napriek skôr observačne-dokumentárnemu charakteru - svojho genia loci a núti diváka premýšľať aj dlho po skočení tituliek. ()
Black-metalový Tarkovsky. ()
Ano, komunita, příroda, black metall..., jen mi to nešlo nějak dohromady. Ani název mi nedává nijaký smysl, jaké kouzlo má odehnat jakou temnotu? A také - kromě jiného - by měl film mít svého režiséra. Zde přesto, že jsu uvedeni dva, se režií přiliš nezatěžovali. ()
Téměř nedějový dokument pracuje víceméně se dvěma částmi propojenými "pomlkou" mezi nimi a jedinou postavou. Jedna nám ukazuje lesní komunitu v nejrůznějších minidialozích. Historka o sauně plné lidí s prsty v zadcích (akt sbližování se) byla sice humorná, nic dalšího mě ale v dialozích nezaujalo. Formálně si také část nedokážu propojit s následující, kde panuje diametrálně odlišná atmosféra. Z vyděděnce potloukajícího se krajinou (pomlka) se v druhé části stává médiem chrlícím metal, dokud neodejde kamsi do noci. Atmosféra je právě to, o čem autor mluví ve spojitosti s tímto filmem. Mám trochu obavu, že název popletený. Nemělo to být Zaklínadlo k PŘIVOLÁNÍ temnoty? V kinosále se v druhé půlce ochladilo, lidé začali postupně mizet. Přede mnou seděl pár. Pán se radoval nejsmutnějším hlasem, jaký si vůbec dokážu představit: "Tak aspoň, že nemusím číst titulky." Reagoval tak na několikaminutové mlčenlivé a téměř nehybné záběry na hlavního hrdinu pohlceného přírodou. Když začala hrát hudba a obrazovka naopak potemněla, znovu se se k ní naklonil: "To jsme si mohli pustit CDčko." Paní měla škodolibý úsměv, jako by se jednalo o pomstu. Nevydrželi do konce. Já měla škodolibou radost, že já ano, která trvala ještě asi dvě minuty po skončení filmu. Pak na mě dolehla atmosféra tíhy kamene. Šutru. ()
Unikátní zážitek. Od podivné, filozofující komunity lidí, přes osamělou meditaci v přírodě až po odzbrojující dvaceti minutový metalový koncert. Nepředvídatelný trip se spoustou otázek, na které ale stejně odpověď nepotřebujete. Nějaké zaklínadlo tady opravdu funguje. ()
Ze startu takový mumblecore o komunitě hypíků, v druhé polovině se to zvrhne ve Stalkera se šťastným koncem. ()
Blackest ever black. ()
Tak tohle je tezko hodnotit. Paklize budete mit naladu a silu pozorovat klidne sediciho rybare na lodce cca 15 minut (ano, v poslednich 5 minutach doslo ke zmene - zaclo krapat) nebo tak, tak to dejte. Nebo pouzijte k meditaci. Ale film tomu nerikejme, spis navstevu vystavy obrazu. ()
viděno na 49. MFF KV 2014 ()
Ben říkal, že jde hlavně o zážitek. Tož zážitek nabídnul zajímavý a já jsem rád, že jsem ho mohl sdílet společně s diváky v kongresovém sále, neboť se snímek komentářům a udiveným pohledům nevyhnul; škoda, že jsem se nemohl účastnit debaty po filmu :(. Co se snímku samotného týče, tak nenudil a dal se zkousnout, což vzhledem k nízké odchodnosti z představení nejspíš nebyl pouze můj osobní dojem. Musím se přiznat, že jsem dlouho nevěděl, jak k tomu co se odehrávalo na plátně přistupovat, a tak jsem ho místy sledoval s úsměvem, místy se zaujetím a místy prostě vypnul. To byl patrně Benův záměr a docela se mu to povedlo. No ale nějak mě to více neoslovilo, a tak nad průměr hodnotit prostě nemůžu. ()
Reklama