Réžia:
Jean-Marc ValléeScenár:
Nick HornbyKamera:
Yves BélangerHrajú:
Reese Witherspoon, Laura Dern, Thomas Sadoski, Michiel Huisman, Gaby Hoffmann, Kevin Rankin, W. Earl Brown, Mo McRae, Ted Rooney, Cheryl Strayed (viac)VOD (3)
Obsahy(2)
Životopisný príbeh mladej ženy Cheryl Strayedovej (Reese Witherspoonová), ktorej po smrti matky a krachu nevydareného manželstva hrozil pád na samotné dno pre drogovú závislosť a náhodný sex, ktorým odháňala strach zo samoty. Jedinou šancou na záchranu bol úplný životný reštart. A tak sa bez akýchkoľvek znalostí prežitia v divočine rozhodla vyraziť na extrémne náročnú vysokohorskú pešiu túru dlhú 1770 kilometrov Pacific Crest Trail - od Mohavskej púšte cez celú Kaliforniu a Oregon až do štátu Washington, aby pri prekonávaní obrovských útrap siahla na dno svojich síl, našla samú seba a získala vôľu začať nový život v novom prostredí a s novými ľuďmi. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (750)
Kniha za pět hvězd, film tak za tři, protože ji tak trochu zmrvil (moje oblíbené heslo" KNIHA BYLA LEPŠÍ!!! stále platí), ale výsledný dojem za ty čtyři. Herecké výkony super, zato střih tristní, protože kdo nečetl knihu, tomu to nemohlo dávat moc smysl. (A podle místních komentářů zjevně fakt nedávalo.) ()
Nedávny brat The Way od Emilia Esteveza, v ktorom otec podniká túru za hľadaním mŕtveho syna, ma chytil viacej. Mal zaujímavejšiu interakciu medzi postavami, ktoré na ceste hlavný hrdina stretol. Wild obsahuje niekoľko fajn scén, má príjemne outdoorovú atmosféru a Reese je držiak. Ale flashbacky, vykresľujúce vzťahy s postavami jej minulosti nie sú motorom filmu, akým by chceli a mali byť. V tom bol flashbackový život Arona Ralstona v 127 Hours oveľa silnejší a v konfrontácii so situáciou, ktorú hlavná postava aktuálne riešila, ma úplne pohltil. Napriek tomu je ale Wild stále dobrý film, na tri a pol a hviezdy. ()
Oscar 2 niminace: Herečka HR - Reese Witherspoon, Herečka VR - Laura Dern ()
Nádherná příroda, charismatická holčina, Simon a Garfunkel, smysluplný příběh a emoce. Kdybych měl zavzpomínat na typově a žánrově podobný snímek, tak naposledy jsem si takhle užil před jedenácti lety Pennův ´Útěk do divočiny´. Tam měl sice hlavní hrdina jiné motivace, ale něco měli oba společné – hledali sami sebe v nádherné, očišťující krajině. Ze zečátku jsem se moc nechytal, náhlé střihy působily trochu zmateně, ale s přibývajícím časem mě to neskutečně zaháčkovalo. Hlavní postavě jsem rozuměl, záviděl její odhodlání se sebou něco dělat a jsem strašně rád, že Vallée nesklouzl k laciným berličkám, že některé scény, které mohly sklouznout do fatálního konce, se vyřešily jiným způsobem a klišé obloukem obešly. A to, jak Vallée pracuje s flashbacky, to je přímo mistrovská práce. A hlavně Reese – do role dala všechno, sama si to i zprodukovala, holka já tě obdivuju! Reese je prostě talent od boha, stejně jako Vallée, ještě jsem od něho neviděl špatný, ba i jenom průměrný film. ()
Přestože je divočina velmi dobře rytmizována po dvacetiminutových úsecích, nová odhalení nemohou z logiky zápletky zvrátit běh událostí, jenom přispět k našemu pochopení protagonistky. Filmu bychom tak zejména v poslední třetině mohli vyčítat, že trpí nízkou dějovostí a strukturální repetitivností. Nebudeme-li jej ale posuzovat dle měřítek „akčních“, chlapsky lineárních snímků, je vyprávěcí zacyklenost, navrácení se motivů jako utkvělých myšlenek (místo jejich rozvíjení), naopak tím, co jej dělá filmem jedinečným, navenek i uvnitř feministickým. Podrobněji zde. 80% Zajímavé komentáře: rikitiki, milancecil ()
Tady se těžko hledají slova, protože tohle si užilo především mé vnitřní já a duševní souznění s hlavní hrdinkou už nemohlo být silnější a intenzivnější. Reese je samozřejmě dokonalá, ale to mě u mého us miláčka no1 už ani nepřekvapuje. ()
Reese Witherspoon se v tomto filmu bezesporu překonala k úctyhodným výkonům. Hned na začátku mi totiž ukázala jak snadno se dá z palce u nohy utrhnout načatej nehet, co zažil takovou dvousetkilometrovou túru trekem napříč Skalistými horami s převýšením alespoň třicet kilometrů. Po chvíli se ale rozjel příběh, který má vlastně naprosto klasický průběh. Ukazuje Reese, která jde, zatím bez důvodu, určitý očistec a ten důvod se v průběhu vzpomínek začíná utvářet v meziscénkách. Chvíli mi trvalo, než jsem se na její vlnu dostal, ale někdy v půlce filmu už mi vše bylo víceméně jasné. A v tu chvíli jsem si film vysloveně užíval. Škoda jen, že konec byl až moc otevřený. Mám u takových filmů otevřené konce rád, ale tady to bylo jako kdyby až do prázdna. Takový film Pouť je v tomhle daleko lepší. Každopádně výkon Reese převyšuje mnohé. Dokonce i to nekonečné převýšení, se kterým musela v průběhu filmu bojovat. ()
║Rozpočet $15miliónov║Tržby USA $37,880,356║Tržby Celosvetovo $52,501,541▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $2,009,110 //počet predaných kusov 87,209║ Tržby za predaj DVD v USA $4,145,199 //počet predaných kusov 297,539║ až príliš to chce byť veľké ale nie je, toto dramatické štylizovanie nevyšlo, patrične nestrhlo /55%/ ()
Konvenční cestovatelské drama o hledání sebe sama, které Jean-Marc Valée dovede po většinu času nakopávat zajímavými flashbacky. Ty rozvíjejí několik tematických linií, které se soustřeďují u magnetické Reese Withespoon. Její proměna z ustrašené novicky, která neuzvedne vlastní krosnu, v královnu PCT, je prožitá tak působivě, že člověk opomene i balancování na hraně kýče, trochu diletantský symbolismus a natahovanou poslední třetinu. Ne že by tomu "knižnost" Hornbyho scénáře pomáhala k vyslovené trvanlivosti a hloubce, ale jako příjemný spirituální trip nádhernou krajinou na jeden večer naprosto ok. ()
Jean-Marc Vallée po absolutním Klubu poslední naděje jen těžko mohl překonat na maximum nastavenou uměleckou laťku, tak natočil cosi jako oddychový film, zkusil to oklikou přes Útěk do divočiny v ženském přechýlení. Problém ovšem vyvstal v tom, že se tu stýkají hned dva nesourodé žánry - dobrodružný film o cestě coby cíli a rodinné drama; ta linka cesty mne bavila a přišla mi návodová a povznášející, kdežto linka flashbacků ke vztahu dcera - matka a jejímu smutnému konci mne vlastně dost nudila a přišla trochu nadbytečná (chápu ale, že vzešla už z knižní předlohy a asi by se dost těžko vypreparovala), na milost jsem ji vzal až v očistné scéně s lamou, babičkou a její malou vnučkou...tam se tvůrcům povedlo dosáhnout katarze a obě linky konečně emočně propojit... Should i stay or shoud i go? PS: Jsem zvědav, kdy na fenomén filmového hikingu zareaguje česká kinematografie...co třeba příběh nějakého Čecha absolvujícího Svatojakubskou pouť z Čech do Santiaga de Compostela? ()
Když se kurvíš a fetuješ, tak šlapeš... Po bezpočet stovek mil. Paradoxní je, že Divočina netratí na intimní a komorní linii "osamocená Witherspoonová - nehostinná příroda - nekonečná očistná chůze - věčný hrdinčin sebezpyt". Naopak v této poloze to je vůbec nejsilnější v kraflecích. A to do té míry, že to vyvolá chuť hodit si na záda bágl, vyrazit na osamocenou túru a přitom si vyčistit hlavu. Tratí to až na naroubovaných flashbacích, které si sice zpočátku sympaticky vystačí s pouhými náznaky/záblesky, ale čím více se blíží Cherylina pouť cíli, tím doslovnější a didaktičtější jsou. A přitom stačí jedna alpaka a rázem je vyjádřeno vše potřebné. ()
Když putuje a zažívá příhody, tak je to fajn. Nebavila mě ale minulost, kde se Reese v lepším případě kurví a fetuje a v horším případě hraje ve čtyřiceti letech středoškolačku. Hrají tam velice hezké písničky. ()
2x kino -- Magický zážitek. Film, který se mnou souzněl od začátku do konce v každém okamžiku. I Bez "wow" scén a velkých dramat si mě omotal kolem prstu a po dvou hodinách vyplivnul do reality. Reese, střih, flashbacky, hudební dramaturgie (El Condor Pasa nebude nikdy jako dřív), závěrečný voiceover. Prostě top. ()
„NEMŮŽU SE DOČKAT, AŽ TO BUDE ZA MNOU. ALE TAKY MÁM ŠÍLENÝ STRACH. AŽ SE VRÁTÍM, BUDU TOTÁLNĚ NA MIZINĚ. A BUDU MUSET ZAČÍT ŽÍT. NEVÍM, JESTLI JSEM PŘIPRAVENÁ…“ /// Útěk do divočiny z jinýho důvodu. Cheryl řeší holčičí (ty vole, její 26!) problémy chlapskou metodou, a tak se vydává na 1800 km dlouhou cestu za poznáním. Je to vejlet plnej pocitů. Cheryl vzpomíná, trochu přemejšlí a člověku nakonec stejně nezbyde nic jinýho, než ji závidět. Její cesta totiž vede k vysvobození a nalezení lepšího já. Tuhle road movie, s trochou mouder a spoustou pravdy – byť z holčičího pohledu, můžete použít jako návod na vypořádání se ze svým zkurveným životem. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Knihu „Wild: From Lost to Found on the Pacific Crest Trail“, kterou v roce 2012 napsala Cheryl Strayed, číst nebudu. 2.) Zjistím, co musím udělat, abych o sobě něco zjistil. (promiskuita a chlast už nezabíraj) 3.) Thx za titule ,,tejna7“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Hrdinku Divočiny prenasledovalo toľko desivých démonov, že radšej by som bojoval proti stovke Votrelcov. Veľmi silné, smutné a vyčerpávajúce, ale nakoniec, vďaka koncu, i naplňujúce a plné satisfakcie. Navyše mám rád prírodu a prechádzky v nej, čiže ďalší bod k dobru. Režisér to poňal značne naturalisticky, naliehavo a psychologicky. Chvíľku trvá, kým sa chytíte a kým flashbacky začnú dávať zmysel, ale len čo sa tak stane, má vás to a ste chytení v pavučine, z ktorej niet úniku. Hrozne veľa tomu dáva skvelá Reese Witherspoon v hlavnej úlohe (Reese si to celé zároveň aj, múdro, produkovala). A za líšku, milú a skvelú Lauru Dern a moju milovanú „indiánsku pieseň lásky“ v žiadnom prípade nesmiem ísť pod 80%. Proste v žiadnom a bodka. P.S. – A ten medveď tam nie je! Kde ste vzali, že je? Niečo sa za hrdinkou 3 sekundy hýbe (keď ujde od potenciálnych znásilňovačov), ale je to strašne rozmazané a nejasné a rozmerovo to klasického medveďa nepripomína ani náhodou. Možno rosomák? ()
Cheryl se vydala na hodně dlouhou cestu, kterou spojila s určitou sebereflexí a já jí fandila až do samého konce. V úvodu obsahu se píše: "Každý z nás má chvíle, kdy se cítí mizerně, má všeho plné zuby a všechno se kolem něj hroutí." Já s těmi slovy souhlasím, jen doufám, že nemusím jít tak dlouhou trasu a že najdu tu odhodlanost jako ona, abych si na konci mohla obrazně i já říct : "NAŠLA JSEM SI VLASTNÍ CESTU Z LESA." Reese Whitherspoon byla velmi dobrá volba a já to malé tintítko s tak obrovskou batožinou z celého srdce obdivovala. ()
Dost dobře natočený film o dlouhém pochodu jedné praštěné ženské. Kdyby nebyl dobře natočený, určitě bych se dost nudila a možná to ani nedokoukala. Musím ovšem dodat, že na celém filmu mě ani tak nezajímal příběh Cheryl, jako spíš ta PCT trasa - přišlo mi fascinující, že je někde tak dlouhá "turistická stezka" se všemi těmi záchytnými stanicemi a schránkami na vzkazy. ()
Pokud někdy dopadnu čumákem na úplné dno, tak se asi pokusím restartovat nekonečným pochoďákem stejně jako Cheryl Zaběhlá. Mně zkrátka chození nevadí, motiv jsem taky pobral, ale celkově mám k výkřikům nadšení poměrně daleko. Cesta pustinou totiž nejednou zabočila do civilizace, což mne trošku rušilo a všechny ty hrdinčiny problémy nekompromisně zašlapaly mou touhu po zábavě. Nicméně potkávaní lidé jsou k unavené chodkyni poměrně vstřícní, skoro nikdo ji nechce znásilnit ani sežrat a El Condor Pasa zní uprostřed divočiny opravdu skvěle. ()
Panejo! U některých filmů si říkám, že existují jenom proto, aby jsme docenili jim podobné. Dva stárnoucí padesátníci vyprávějí rádoby "ženský" příběh, který jim zaštítila stárnoucí hollywoodská stár (film i sama produkovala), aby dokázala všem u hollywoodských bazénků, že ona na to má! Takže celý film je totálně podřízený jedné herecké kreaci bez žádných dalších ambicí a s jediným cílem - hlavně nikoho nenaštvat. Současně se všichni tváříme tak strašně "žensky" - šak jasně, dejte tam sex, to je přece femininí téma! a nezapomeňme na nějakého ženského avatara, třeba lišku! - až je to trapně papundeklové. Ten film nemá žádné gesto, žádnou skutečnou emoci ani skutečnou tvář. Jen jednu útrpnou herečku (a dejme tomu, že i dobrou) a sázku na jistotu v podobě uondané režie. A když jsme u těch lepších snímků, tak Pennův Útěk do divočiny má to vše, co téhle náhrašce schází. A to i ty australské Tracks byly dvakrát tak lepší. Brečím. ()
"Wild vyvolá chuť hodit si na záda bágl, vyrazit na osamocenou túru a přitom si vyčistit hlavu." Vzalo mě to a pár hodin po zhlédnutí to ve mě silně rezonuje. V hlavě mi zní chytlavá ústřední písnička od Simona & Garfunkela... Velký batoh s karimatkou a spacákem se válí jen 4 metry ode mě. Jen ho po vzoru skvělé Reese popadnout, napěchovat a utéct od všeho na nějakou dobu pryč... ()
Reklama