Kamera:
Kenji FujitaHudba:
Šindži HosoeHrajú:
Ai Kajano, Jošicugu Macuoka, Jóko Hikasa, Mamiko Noto, Mijuki Sawaširo, Rie Kugimija, Juka Iguči, Džun Fukušima, Satomi Arai, Naomi Šindó, Harumi Sakurai (viac)Epizódy(12)
-
Beginner (E01)
-
Challenger (E02)
-
Expert (E03)
-
Grandmaster (E04)
-
Weak square (E05)
-
Interesting (E06)
-
Sacrifice (E07)
-
Fake end (E08)
-
Sky walk (E09)
-
Blue rose (E10)
-
Killing giant (E11)
-
Rule number 10 (E12)
Obsahy(2)
Sora a jeho mladší sestřička Shiro tvoří nerozlučnou dvojici. Ve skutečném světě žijí coby hikikomori ve svém malém bytě a věnují se hraní počítačových her. Jejich přezdívka Kuuhaku je postrachem všech ostatních hráčů, jelikož Kuuhaku zásadně neprohrávají, nikdy. Sora a Shiro jsou sami o sobě výjimeční hráči, společně pak zdánlivě neporazitelní. Sourozencům se jednoho dne změní život díky vítězství v šachové partii, když porazí samotného Boha. Otevírají se jim díky tomu nové možnosti a doslova celý nový svět... (-Victor-)
(viac)Recenzie (41)
Úžasný opening, ještě úžasnější příběh! Soru nejde nemilovat, Shiro je naprosto roztomilá. A navíc se to odehrává ve virtuálním světě hry! Co více si mohu přát? Tohle anime mě chytilo okamžitě a už nepustilo. Právem si proto ode mě zaslouží plný počet bodů. ()
Jak jsem nad seriálem zpočátku ohrnoval nos a divil se, proč je kolem něj takový hype, tak postupem času jsem seznal, že jde o podívanou vcelku fajnovou, která rozhodně není tak pitomá, jak jsem si nejdříve myslel; leč pravdou je, že takové sestře Sory jsem až do konce seriálu nepřišel na jméno, stejně jako jsem do konce nenabyl dojmu, že by hlavní dějová linka byla kdovíjak košatá a pestrá. No Game, No Life je podívanou s velmi kýčovitou kresbou, spoustou duhových barev nejrůznějších odstínů a místy trochu větší dávkou fanservisu a ečči, ovšem světe div se, k duchu seriálu to všechno sedí, nevadí a neruší to pokojné sledování. Soundtrack taktéž, neb právě kombinace rytmické elektronické hudby, dynamického střihu a staccata chytrých dialogů – ovšem trochu jiného ražení než třeba v Bakemonogatari – dodává seriálu na zábavnosti a umožňuje mi přivřít oči nad očividnými nedostatky a neduhy seriálu. Líbí se mi, že hlavnímu hrdinovi propůjčil hlas stejný člověk, jenž zároveň propůjčil hlas hlavní postavě jistého tematicky podobného a silně vyhypovaného anime posledních několika let, ovšem porovnám-li No Game, No Life s anime poslední doby, jež se dotýkaly nějakým způsobem počítačových her a virtuální reality (kromě Sword Art Online ještě třeba Log Horizon), tak přestože jsem všem dal tři hvězdy, tak právě No Game, No Life jsem si z těch tří nejvíce užil a mám z něj asi nejlepší výsledný dojem. Silné 3*. Pokud bude někdy druhá řada, určitě se nebudu zlobit. ()
Popravde ja veľmi neznesiem túto farebnú a rozprávkovú kresbu, avšak v zopár prípadoch mi naopak úplne sadne. Jedným z tých prípadov je aj No Game No Life, veľmi nadpriemerné anime a dokonca aj jedno z najlepších zo žánru ecchi. Lepšie hlavné duo, ako sú Prázdni si snáď divák ani nemôže predstaviť - sú to geniálne stvorenia, ktoré sa z nudného a nijak zvlášť zaujímavého prostredia dostávajú do geniálneho sveta, v ktorom na nich čakajú rôzne hry. A keďže pravidlom Prázdnych je nikdy neprehrať, byť prví na priečke a vždy si stáť bok po boku, rozhodnú sa ovládnuť tento svet a vyzvať Boha. Príbeh odohrávajúci sa v hre mal už aj Sword Art Online, ale nenechajte sa zmiasť, toto je úplne o niečom inom. Zatiaľ čo v SAO vládol strach a chaos, NGNL je čisto len o hrách s trochou toho fan-servisu. A ten mi tu absolútne nevadil, pretože toto je príklad toho, ako má ecchi vyzerať a ako do toho vykompenzovať humor. Bavil som sa a sadlo mi úplne všetko - od postáv cez hudbu až po animáciu. Priemer zhliadnutých epizód: 93% edit (15.10.2018): Po konečnom uvážení odčítavam jednu hviezdu (slabší štart, menej uspokojivý záver, zopár stereotypov). ()
Má to hodně rysů těch anime, které považuju vyloženě za špatné - klišé postavy, vyústění některých situací by nemohlo uspokojit ani děcko ze školky, místo skutečného hraní her se vlastně všichni jenom vykecávají apod. Díky originalitě se to ale dá celkem v klidu dokoukat, každý díl měl nějaký vtipný moment a některé taktiky byly fakt promyšlené. Některé byly na druhou stranu úplně mimo a pouze o štěstí, přičemž snad v každém dílu uslyšíme, že hraní o štěstí není. ()
Sjednotím všechny rasy a vyzvu Boha na šachovou partii. Tento cíl zní velice prostě, nicméně cesta k němu je velmi zábavná a zabalena do spousty strategických bitev, které dokáží nadchnout. Škoda jen, že se tvůrci nevyvarovali mírné perverznosti a slabé psychologii postav. SPOILER: Nejpůsobivější byl šachový souboj s figurkami, jenž mají emoce; slovní fotbal, ve kterém ze světa mizí existence věcí, které jsou vyřčeny a v neposlední řadě také reversy u něhož přetvoření jednoho kamene na svou barvu znamená ztrátu jedné protivníkovi vlastnosti až postupně mizí jeho existence. ()
Fanservice, fanservice a nič než fanservice. Nie. ()
No game no life no toto mi no ako to no povedať pripomínalo dosť Oda Nobuna no yabō a bolo to trochu lepšie (zámerne som použil viac krát no). Zo začiatku máme dve postavy, ktoré tvoria jeden celok, sú týmom. Tieto dve postavy, ale nemajú žiadny ciel chcú sa hlavne baviť a ich zmysel pre povinnosť je takmer nulový. Sora a Shiro sú napriek týmto neduhom veľmi kvalitnou dvojicou. Pravda je to, že najviac zaujmú hry, ktoré hlavný hrdinovia zvádzajú s ostatnými "nepriateľmi". Silný nepriateľ v podstate možno ani neexistuje a táto absencia je občas cítiť. V každom prípade napriek tomu hry a ich úžasná premyslenosť sú najväčším lákadlom No Game, No Life. Ak by som sa sústredil len na túto úžasnú premyslenosť a to ako sa tu využívajú tie hry tak by som tomuto musel dať úžasné hodnotenie. Takéto premyslené ťahy, ako na šachovnici mám rád. Logickosť, matematika a sonda do útrob ľudského chovania a myslenia boli úžasné. Nový svet vyzerá naozaj krásne a ľudia v kráľovstve sa správajú vierohodne. Snaží sa to byť anime v podstate pre každého, aby si tam každý našiel niečo. No Game, No Life teda obsahuje scény trocha šteklivého charakteru a občas treba niečo aj prehrýzť. To ako sa komu páčia jednotlivé šteklivé scény nechám na každého uvážení, ale niekedy sa zachádzalo ďalej ako by sa malo vo vzťahu sestry a brata ... Samozrejme to sa stáva nebudem to tu rozoberať a očierňovať toto dielo pod čiernu zem z dôvodu, že to bolo len minimálne a mierne. Ending by som vyzdvihol z dôvodu, že na neho vplývali napríklad okolnosti v diely tak ho bolo rozumné aj vypočuť a pozrieť. Oplatí sa tomu venovať čas a pozrieť si to. Chcel by som druhú sériu. ()
Výborné anime o prapodstatnom zmysle všetkých hier, ktorý je v dnešnom čase nanešťastie drvivej väčšine ľudí skrytý pod zdanlivou rúškou honby za odmenou, často však falošnou. S jednou ideou tohto anime však nesúhlasím. Hra nie je rozhodnutá skôr ako začne, vonkoncom nie ak proti sebe stoja praví hráči. ()
Geniální, ale možná až příliš krátké... finální souboj mi přišel vcelku slaboučký, i když geniálně využité MPC.... čekal jsem od bouřlivé krve trochu víc. Nejlepší byl asi slovní fotbal... Vůbec má nejoblíbenější postava.. jednoznačně geniálně perverzní anděl smrti... knihomol na volné noze. :3 rozhodně se těším na druhou serii... která bohužel asi nebude. :] ()
,,Stefí, packu“ - ,,Haf“. Když si rozkliknete profil No Game, No Life, vidíte cover hýříci barvami v čele s růžovou, pak mrknete do galerie a všechno je stále tak nablýskané a růžovoučké, že si říkáte ,,Tohle asi nebude nic pro mě.“ Jop, taky jsem si to říkal, ale ten název mi stejně ze zvědavosti nedal a musím říct.... Takhle jsem se nebavil u anime už nějakou dobu. Jak moc zábavné je sledovat šachovou partii? Nebo kámen, nůžky, papír? Nebo dokonce obyčejný hod mincí? Tvůrci berou jakoukoliv známou deskovou, karetní nebo klidně video hru a udělají z ni neskutečně zábavnou podívanou. Vše je samozřejmě protkané notnou dávkou fantasy a nakonec každou hru detailně rozeberou a ukáží vám, jak Sora a Shiro došli k vítězství, což je někdy tak zatraceně promyšlené, až člověk nevěří svým očím. Nejsou to samozřejmě jen hry, které baví, ale v první řadě je to humor. Ten je typicky plný sexuálních narážek, ale to vůbec nejzábavnější je gradace vážných momentů. Seriál se dokáže třeba 10 minut tvářit jako ta nejvážnější věc na světě a ve zlomku sekundy vše pošlou do kytek tou nejméně hodící se hláškou, která diváka jednoduše dostane. No Game, No Life je Japonsko po všech směrech, především humorem, na který je potřeba si zvyknout. Pokud vám nedělá problém, tak směle do toho. ()
Pohádkový svět plný her doplněný o občasné čuňačinky, kterých vlastně není nikdy dost. Celý koncept považuju za vydařený a může mi být jen líto, že není pokračování. Hlavní sourozenecká dvojka je jednoduše boží a všechny postavy kolem také nezklamou. Bavila jsem se do poslední chvíle a chci víc. ()
Naprostá pecka, tohle mi chybělo. K návratu ke sledování anime jsem si nemohl vybrat lepší anime. Povznesení základních principů her do absurdních a ztřeštěně promyšlených výšin. Ústřední dvojice baví svojí nekompromisní inteligencí při překonávání her a zároveň svými sociálními fóbiemi. Hlavní podmínkou světa ve kterém se dvojice ocitne je se především bavit a to seriál splňuje pro mne dokonale. ()
Sourozenecká dvojice absolutních nerdů bez špetky sociální inteligence, zato schopná pokořit jakoukoliv herní výzvu, je potměšilým bůžkem přenesena do fantasy/video světa, v němž se veškeré konflikty a spory řeší pomocí her. Tudíž se ocitají ve svém živlu a zběsilé anime plné humoru a shazovačných "ečči" narážek může začít, když se hlavní hrdinové rozhodnou stát panovníky lidské říše a vyzvat do souboje (postupně) i všechny další rasy. Pravda je, že ony soutěže vypadají působivě (animace má úroveň), ovšem jejich komplikovaná pravidla, strategie, předvídání a podvádění se všemi nuancemi pro mě nebylo úplně jednoduché usledovat. Jinak ovšem fajn, bohužel však je příběh seknut v půlce a 2. série nebyla ani po 7 letech potvrzena. 7/10 ()
Seriál o noliferoch pre noliferov plný sexuálnych narážok, interných vtipov, inteligencie, popkultúry a panictva. Toto anime je pubertálny génius. Čo viac si priať? Možno tak dokončenia.... ()
výborný začátek, daleko lepší než podobný sword art online, škoda že je tak málo dílů ()
Beze sporu nejlepší anime této sezóny :) ()
Prvé dve časti načrtli príbeh a prostredie ktorého som sa zľakol (to hranie kariet máchnutím spoza hlavy... to robím keď mám tri promile...) ale neskôr sa to veľmi pekne vyvinulo. Posledné časti sú znovu slabšie aj keď na konci sa všetko vysvetlí ale nič to nemení na tom že som sa posledné časti nudil. Celkovo však prekvapivo dobré. 4* ()
Nejprve One Punch man....a teď tohle...Originalita už v téhle době moc nefrčí a není ani cílem mainstreamového konzumního publika, které jenom vlhne po filmech jako 50 odstínů čehosi, nebo Revešuntovi. Ale pro nekonzumní publikum tu poměrně často zazáří kometa, která (ne)překvapivě míři z Japonska směrem k nám. Jak to sakra ti kluci šikmoocí dělají, že ať už jde o filmy, seriály, anime, nebo hry, tak dokážou stvořit naprosto originální dílo, které se dnešní filmové době naprosto vymyká. Ano přiznávám, nese to sebou nějaké vedlejší účinky. S japonskou originalitou přichází ruku v ruce japonská infantilnost, úchylnost a totální ujetost, která ovšem tak dobře spolupracuje s geniálními až dokonanými dialogy, že člověk jen sedí, přitrouble se usmívá, často otevře pusu při what the fuck scénách. Co ale je nejultimátnější je logika, kterou jsou vysvětlovány hry, jednotlivé tahy hráčů a celkově rozhovory a motivy, proč jednotlivé postavy jednají jak jednají. Neuvěřitelný. Sfouknul sem to za jedno odpoledne...100%!! ()
50% - Ecchi a fan service, 50% - predimenzovani geniovia. Podme teda k prvej polovicke. Tvrdit, ze Japonci su posadnuti nohavickami je extremne zdrzalnive. Napokon bolo to prave Japonsko, kde sa na ulici objavili vydajne automaty s pouzitymi nohavickami a tak si kazdy nadrzanec mohol jedny kupit rovnako jednoducho, ako plechovku Coly. Tu sa opat vyskytuju vsade, neobjavi sa epizoda, kde sa o nich nesniva a nehovori, kde nemiznu a netrhaju sa a kde hlavny predstavitel neslinta pri pohlade na ne. Celkovo "sexi momentov" je tu viac nez dost, od coho tvorcu neodradilo ani to, ze hlavna predstavitelka ma 11 rokov. Stretol som sa s tym, ze niektorych divakov irituju vsestranni geniovia, ako napriklad Hannibal. Shiro a Sora maju taktiez az nadludske schopnosti, ked pride na matematiku, pozorovanie, citanie ludskych signalov, psychologiu, pamat etc. a vedomosti, za ktore by sa nemusela hanbit ani Wikipedia. Ak si odmyslime ich rafinovane vyhry nad supermi, serial vlastne nic naozaj zaujimave neponuka a preto odo mna len velmi slabe 3*. ()
Vezmime si myšlienku, alebo skôr počiatočný koncept "hraj, aby si prežil" a zmeňme ho na "hraj, aby si naplno žil". Znie to zaujímavo? Rozhodne to zaujímavé je. No Game, No Life pracuje presne s týmto tak trochu netradičným námetom, keď ústrednú dvojicu hrdinov - súrodencov vhadzuje do sveta, kde, narozdiel od iných anime, venujúcich sa mj. juhokórejskému národnému športu, teda progamingu, nejde o to prežiť, ale "len" prosto a jednoducho žiť - a to práve prostredníctvom hier. Originalite samotného príbehu je podriadená aj zámerne absurdizovaná forma - gýčová pestrofarebná animácia, príjemná hudba a zábavné charaktery, v ktorých sa snúbi inteligencia s infantilnosťou tak, že je to nesmierne zábavné a nuda nehrozí. Vlastne by som aj prijal (a pevne v to dúfam), keby to bolo ešte o niečo pikantnejšie a dôraznejšie vo svojom erotickom podtóne - a je to zrejme prvý krát, čo niečo podobné píšem. Ergo, tak okázalo podliezavý fanservis som už dlho nezažil :-) S touto dvojicou sa proste nestratíte. Body navrch prihadzujem aj za mudrovanie nad životným štýlom, prostredím a svetom (mimochodom veľmi atraktívnym), ktoré vôbec nevyznieva plocho alebo hlúpo - práve naopak, len ešte zosilňuje pocit, že je toto anime skutočne inteligentnejšie, než by sa na prvý pohľad mohlo zdať. Prvé dve epizódy: 80% P.S.: Vtipné je, že som pred premietaním na Comics Salóne navštívil prednášku o klišé pravidlách v anime a hneď po nej videl tento kúsok, ktorý niektoré z nich mierne porušuje a iné dômyselne využíva a aplikuje perfektným spôsobom. ////////// Nájsť v záplave pásovej produkcie niečo tak osviežujúce sa občas javí takmer nemožné, ale zdanie klame - stačí vedieť, kde hľadať, to mi mnohí potvrdia. V priebehu série som sa dočkal väčšieho zapracovania videoherných princípov do deja (azda najviac v samotnom finále) a premyslenejších stratégií, ale rozhodne tým z humorných prvkov ecchi neodbudlo - práve naopak (pritom však zachovávajú pridruženosť k deju a postavám, takže nie sú hlúpo samoúčelné - skôr mám pocit, že sa práve takýmto seriálom No Game, No Life vysmieva). Ostáva aj rozmanitosť prvkov i samotných hier, ktorá bráni upadnutiu do stereotypu. Zároveň menovite luxusný zvrat na konci 8. epizódy privodil nečakané prehĺbenie neduhov súrodencov v kontakte so spoločnosťou (SPOILER taktiež naviedol na falošnú "psychologickú stopu" a donútil ma fabulovať - a vo výsledku som rád, že to nezabili jednoduchým "všetko je inak, boli to len falošné spomienky" - čím tvorcovia naznačili, že možno nehrajú hry len hrdinovia vo fantasy svete, ale aj samotný seriál s divákmi). V závere sa aj tu dostaví ďalší zaujímavý moment, a to konfrontácia našich drahých hikikomori s - i keď virtuálnym - centrom Tokia. V záverečných dvoch epizódach dosahujú možnosti deja a schopností charakterov svojim spôsobom vrcholu, takže je otázne, či sa ešte v ďalšej sérii dokážu tvorcovia vyšplhať po ich chrbte vyššie. Zároveň však majú svet, postavy i herný motív IMHO potenciál, ktorý na nás ešte naplno nevybalili (čo je ostatne jedna z mojich menších výčitiek). Čo sa týka OST, je žánrovo pestrý a obsahuje množstvo skladieb inšpirovaných staršími i novými hrami (podobne ako niektoré konkrétne scény zo seriálu tiež priamo citujú hry, známe však skôr Japoncom - napr. Sorova námietka proti vymenovaniu Kurami za kráľovnú odkazuje na sériu z prostredia súdnej siene Ace Attorney); opening je tiež kvalitný a za celú dobu som ho preskočil len jediný raz. Z tohto ročnej nádielky zatiaľ prvý kúsok, s ktorým som skutočne spokojný. Snáď to v druhej sezóne nepôjde "do kytek". Poznámka: A napriek množstvu emotívnych momentov to prekvapivo nie je samé onii-chan, onii--chan, onii-chan!!! Palec hore. Prvá séria: 80% () (menej) (viac)