Obsahy(1)
Z téhle taškařice zamrzne Vůdci úsměv na rtech. Píše se rok 1940. Slavný cirkusový klaun Charlie Rivel vystupuje právě v Kodani, když do Dánska vtrhne nacistická armáda. Rivel je v Dánsku s celou rodinou a strach jej nutí vycházet nacistům vstříc. Následující tři roky stráví v Berlíně, vystupuje, vymýšlí nové skeče a jeho hvězda strmě stoupá. V roce 1944 je Rivel „požádán" gestapem, aby se svým nejslavnějším představením vystoupil na narozeninách samotného Vůdce. Rivelův jevištní partner Witzi je však ve stejnou dobu deportován do koncentračního tábora. Důstojník gestapa Krauss se nabídne, že Witziho nahradí. Netuší ovšem, že na oslavě má proběhnout atentát na Vůdce...
Děj působivého protiválečného snímku katalánského režiséra Eduarda Cortése vychází ze skutečných událostí. Příběh, který se jeví jako pouhý střípek z dějin 20. století, odhaluje při bližším pohledu leckdy absurdní a neuvěřitelné zákruty válečných osudů.
(Česká televize)
Videá (1)
Recenzie (4)
Děj se vyvíjí poněkud jinak, než se píše ve zdejší anotaci, a to mnohem zajímavěji a vynalézavěji. V atraktivním klaunském prostředí se odvíjí příběh o odvaze, o snaze o nezúčastněnost, zbabělosti, sebevražedném odhodlání, přičemž všechno akceleruje v krajní nebezpečnosti fašismu, který sám už větří smrtelné nebezpeční své vlády. Kdyby herci byli o poznání lepší, sahal by film ještě výše. ()
Tak vcelku to šlo, herecky lehce nad průměr. Scénář vcelku jde, nicméně ftipné skeče byly ftipné jen někdy. Nejdrsnější byl kolega co ho nakonec dostali jako prvního, jeho frky na Hitlera neměly chybu. ()
Svůdné téma o vůdcově klaunovi je už od samotné myšlenky složitou záležitostí, protože ho lze pojmout nesmírně špatně. V tomto zpracování nejde o úplně nevkusnou prvoplánovitost, ale z tématu autoři zdaleka nevytěžili všechno. Lehce načrtli dilema tvůrce, který své umění staví na odhalování pravé tváře žité současnosti, což ale ve Třetí říši představovalo neustálý strach z nepochopení a odsudku. V podstatě šlo o zábavu na ostří nože. Člověk se měl radovat a smát, zároveň nemohl zapomenout na skličující realitu i znepokojující eventualitu všudypřítomné smrti. Bohužel nám nepřibližují osobnost Rivela. Vidíme jen ustrašeného a jakoby naivního artistu, kterého se události kolem dotýkají pouze povrchně. Chápeme, že ho svazuje úzkost, nicméně taková charakterizace nejde k jádru věci, mistra svého oboru zobrazuje příliš ploše. Ve srovnání např. s Mefistem, s Brandauerem v hlavní roli, kde hrdina postupně podléhá tlaku nacistické mašinerie, které upsal duši, se Klaun a Führer soustřeďuje pouze na konečnou scénu, která bohužel nevyznívá tak překvapivě, jak by nejspíš měla. Klaun Rivel se nevyvíjí, ani ho blíže nepoznáme, přitom žité události ho zcela nepochybně musely formovat. Vlastně tedy ani není hlavní postavou filmu, což lze televiznímu formátu odpustit. Vynahrazuje to o něco zajímavější postava Witziho, jehož nebojácnost a sebevražedná upřímnost dovede až do plynové komory, a nebezpečnost gestapáka Krausse, který snadnou proměnlivostí tváře i postojů působí o to slizčeji. ()
Téma silné, jenže zpracování slabé! Ale pár scén bylo dobrých. A pár vtipů taky. ()
Reklama