Tvorcovia:
Peter NowalkHudba:
PhotekHrajú:
Viola Davis, Billy Brown, Jack Falahee, Aja Naomi King, Matt McGorry, Karla Souza, Charlie Weber, Liza Weil, Conrad Ricamora, Alfred Enoch, Tom Verica (viac)Série(6) / Epizódy(90)
Obsahy(1)
Ako sa vyvliecť z vraždy? Ako za zbaviť podozrenia zo spáchania zločinu, aj keď ste ho vykonali? To všetko vás naučí charizmatická právnička Annalise Keatingová, ktorá úspešne obhajuje aj tých najhorších zločincov. Jej lekcie na univerzite, kde prednáša, sú mimoriadne populárne. Ambiciózni študenti práva, ktorí praxujú v jej advokátskej kancelárii a súperia o prestížne miesta a lukratívnu prácu, sa však pripletú do škandálu s vražedným sprisahaním, ktoré otrasie celou univerzitou. A navždy zmení ich ďalšie životy. (TV Wau)
(viac)Recenzie (115)
Nehodnotím. Po pěti dílech jsem s tím skončil. To bylo tak kombinované, až to bylo překombinované. Americké. ()
Na co Shonda Rhimes sáhne, to promění ve zlato. A je fuk, jestli je to seriál z lékařského prostředí (Grey's Anatomy, Private Practice), politický thriller (Scandal) či právnické krimi drama jako v tomto případě. Podmanivé, skvěle obsazené a propracované do nejmenšího detailu. Závislost od samého začátku. Prvních devět dílů - 100% Ve druhé půlce sice došlo k pár klopýtnutím a už to celé začalo hodně smrdět zbytečnou překombinovaností, ale překvapivé odhalení ve finále na další sezónu spolehlivě navnadilo. 1. série - 90% Ve druhé sérii pro mě přišel neskutečný zásek a prozatím jsem ji nebyla schopná dokoukat. Začalo to být na můj vkus trochu monotónní. ()
V roce 2007 přišla má oblíbená kabelovka FX s vynikajícím thrillerem o ďábelské právničce a její inteligentní chráněnce. Damages, u nás vysílaný pod příšerným názvem "Patty Hewes - nebezpečná advokátka," pracoval s konceptem, kdy byl na samém začátku zobrazený vyhrocený konec příběhu, a postupně se dvě časové linie (teď a předtím) víc a víc přibližovaly, až se nakonec střetly v překvapivém vyvrcholení. O sedm let později přichází charismatická právnička Annalise Keating se svojí lekcí o tom, jak se vyvléct z vraždy. Ta funguje na stejném principu, víceméně jediný rozdíl spočívá v tom, že tahle jízda pod taktovkou Shondy Rhimes klade o poznání větší důraz na vztahy (zatímco Patty Hewes měla chráněnku jednu, Annalise jich má hned pět, de facto sedm/osm?). Proto je seriál jednak víc "sexy" (dřív či později to jiskří prakticky mezi jakýmkoli libovolným párem skoro bez ohledu na pohlaví či orientaci, panuje úžasná chemie mezi castem, hercům nepopiratelně vévodí božská Viola Davis, osobně mě ale nejvíc potěšilo znovushledání s gilmorovskou Lizou Weil, která neztratila nic ze svého šarmu), především je ale divácky přístupnější. Trochu paradoxně, zdálo by se, že čím větší množství lidí se zmítá v pavučině lží, zvratů a podrazů, tím náročnější to bude sledovat, opak je ale pravdou. Vzhledem k menšímu prostoru pro všechny postavy je všechno přehlednější a člověk má notně rozmanitější volbu při výběru favorita, což nedělá sebemenší problém. Zamiloval jsem si skoro všechny, od nemilosrdné Annalise, přes chladně logickou Laurel, sebevědomí postrádající Bonnie, překvapivě až po "vola" party Ashera (archetyp postavy, co obvykle nesnáším, tady mi naprosto sedí). Každý má svoje místo, každá scéna je malým dílkem puzzle, a pocit ze sledování, když všechny dílky zapadnou na svoje místo, patří jednoznačně k nejuspokojivějším, co současná seriálová scéna nabízí. ()
Někdo za kamerou si zřejmě uvědomil, že o vlivu programového sráčství na morálku a vnitřní integritu by bylo fajn něco říct, a pak to něco už zapomněl dodat. Čučet na sociopaty, jak využívají každé skulinky v systému, a když žádná není, tak si ji prokopnou, je na jednu stranu zábava (Sherlock v podstatě nic jiného není), na tu druhou je tu ale patrná neochota připustit, že postavy skutečně jsou amorální hajzlové. Nejvíc je to vidět na protagonistce, která není ani tak komplikovaný člověk s veřejnou a soukromou tváří jako spíš soubor protikladů, co se mechanicky střídají podle potřeby zápletky – jednou emancipovaná stíhačka, o chvíli později mentální věchejtek na pokraji zhroucení; jednou bezskrupulózní svině, co v touze po vítězství obětuje cokoli a kohokoli, v další scéně mateřská figura poháněná zájmem o spravedlnost; jednou vezmu na vědomí, že hájit přiznané zrůdy je moje práce, jindy ovšem zmanipuluju okolnosti, aby nová zrůda skončila za katrem; jednou zneužijem systém, v další epizodě vyhrajem případ poukázáním na zneužitelnost zcela zjevně vadného systému, aniž bychom tenhle rozpor nějak reflektovali nebo se jím chraň Bůh nechali charakterově nějak posunout, atd. atd. Takhle ze seriálu nezbývá nic než retardovaná, nepravděpodobně dramatická čumenda postavená na sledu náhod a izolovaných scén a narvaná cliffhangery ve stylu Dana Browna. No nic proti, lidi vypínaj mozek i u větších hovadin. ()
1. série - 90% - Zvraty na hraně diváckého udýchání, zdánlivě rutinní studijní či pracovní prostředí podané nejatraktivnějším možným způsobem a galerie úžasných (Annalise, Wes, Bonnie, Rebecca) nebo alespoň dostatečně prokreslených a tím pádem zábavných (Frank, Connor, Laurel, Asher) charakterů. Za tým Shondalandu tentokrát v první tvůrčí linii kope Peter Nowalk a znovu tak mění můj žánrový pohled. Soudních dramat nebo detektivních thrillerů tu už byly tuny, ale aby někdo dokázal řezat veškerá očekávání na kousky, to se tak často nestává. Absolutní hodnocení proto vražedníkům utíká jen o fous, protože období před samotným odhalením těsně vyhrává nad obdobím po něm. Přesto má Keating Five nakročeno hodně sebevědomě. Dusno, které mezi charaktery zákonitě musí houstnout čím dál rychleji, cítím už teď. 2. série - 90% - V podzimní části vyhrocenější a drtivější než loni, v té jarní pak dýchavičnější než loni. Jsou případy, kdy se úspěšný koncept povede zopakovat (nehledě na to, že uspět podruhé s tím samým bez toho, aby se hladové publikum začalo nudit, je v dnešní době úkol téměř nemožný) a tvůrci, kteří s takovou oblibou hází hlavním hrdinům do cesty oběti, zločiny, krev a zradu, to přesto dokázali. Viola Davis hraje na hraně lidských možností, zbývající hlavní postavy tvoří čím dál kompaktnější celek a v kombinaci s postupně se odkrývajícím tajemstvím jedné noci se jedná o pravou definici seriálu, kde je týdenní čekání na další epizodu krutým divákovým mučením. Je proto škoda, že jarní část se více než jako důstojné pokračování prezentuje jako prostor pro odkrytí důležitých otazníků z dávnější minulosti, ale v kombinaci s emocionální mučivostí děje se pořád jedná spíše o vadu kosmetickou než o shození celého počinu. Do tohoto víru událostí zkrátka a dobře nejde nespadnout. 3. série - 80% - Sezóna, která měla našlápnuto k absolutnímu hodnocení, nakonec zůstává tou slabší. Ale než že by přímo byla o onen chlup slabší, v ní jen gradují některé scenáristické neduhy, které se seriálu drží již delší dobu. Napětí přitom neustupuje ani o chlup, podzimní část tradičně trhá nervy každou scénou a pointa klíčového twistu je tak šikovná, že se jí z poslední televizní doby nemůže rovnat vůbec nic. Navíc spolehliví hráči jako Charlie Weber nebo Karla Souza dostávají herecký materiál, který jim pomáhá k tomu, aby se bez zrnka studu zařadili po bok i nadále nepřekonatelné Violy. To jen způsob, jakým se celý letošní rébus rozřeší, mi nedává spát. Už během loňského roku jsem si občas připadal, že tvůrci v nejkrajnějších chvílích používají hlavní postavy ne jako živoucí charaktery, ale jen jako prostředek k vyprávění. Protože je divák dosavadními zvraty čím dál otrlejší, je tak čím dál složitější přijít s novým šokem. Právě finále pak podle mě trpí tím, že je v rámci co největšího překvapení odpovídáno na otázky, které mě téměř nezajímají a na ty klíčové otazníky přicházejí odpovědi z míst, kde bych je nehledal a ani hledat nechtěl. Chci ale věřit, že se nejedná o trvalý jev a snížení hodnocení je tak jen dočasné. 4. série - 70% - Jakkoli se herci mohou snahou přetrhnout a vydolují emoce i z rozporuplných linek (Lahey senior, protahovaná záhada kolem Wese, vyloženě nepodařený crossover), dojmy zase o chlup klesají. Ta neměnná premisa, kdy podzimní část nastolí sto a jednu otázku, aby část jarní odpověděla maximálně na polovinu a místo toho začala vršit další, je pro dramaticky-právnický žánr poněkud rozčilující. Může za to samozřejmě fakt, že některé linky (Michaela, Bonnie) se nevyvíjí tak, jak bych chtěl a ani tak, jak by mi přišlo logické, ale na to, že scénáristé nadále používají pár charakterů jen jako figurky a vždy jim půjde víc o zvraty než o celkové dojmy, jsem si už musel zvyknout dávno. Je to hra. Hra, která balancovala na hranici dokonalosti a mrzí mě, že mě každým rokem méně baví ji dál hrát. 5. série - 70% - Extra silný start a v závěru najednou pocit, že jarní část sezony byla opět smutně navíc a i na ploše sedmi epizod podivně protahovaná. A já se bohužel nemohu zbavit pocitu, že seriál už nejspíš navždy ustrnul v pozici mistrně gradované podívané, která ve finále nabídne odpovědi na něco, na co se nikdo neptal, případně zdánlivě bezvýchodné situace vyřeší deus ex machinou, která klidně mohla dorazit kdykoli předtím. Je to hrozná škoda, protože Bonnie, Annalise nebo Frank jsou pořád prvotřídní a v nejvyhrocenějších momentech za ně i tentokrát mám tendenci dýchat, ale posun dopředu pomocí překotných epizod nebo vztahových kroků tam či zpět mi ani tentokrát ke spokojenosti nestačí. 6. série - 60% - To nejslabší hodnocení za celou existenci seriálu neznamená, že by poslední sezóna byla za každou cenu nejhorší. Snad jen moje trpělivost už došla a způsob, jakým se scénáristé v čele s Petem Nowalkem rozhodli řešit zbylé otazníky, mě na samém konci slušně otrávil. A bez spoilerů se mi to vysvětlit nepovede. Hodně mě mrzí skutečnost, že na každou záhadu, i tu nejrafinovaněji vystavěnou, existuje dost podobná odpověď. Pokud v raných časech bylo univerzálním heslem "It's always Wes!", v těch pozdějších by to bylo "It's always Castillos!" - a ani bych nemusel moc přehánět. Nápad, že v pozadí všeho zločinného dění bude vždy stát někdo z Laureliny rodiny, považuji přinejmenším za nešťastný. To, že se důležitá rozhodnutí dějí mimo záběr a klíčovými osobami se stávají charaktery, které potkáváme div ne poprvé, je už ale bezmála katastrofa. Ještě víc mě pak mrzí dlouhodobé falešné vábení na něco, co nikdy nepřijde. Právě Nowalk v rozhovoru před začátkem vysílání poslední řady explicitně vzkázal, že na všechny otázky, které jsme kdy jako hladoví diváci měli, dostaneme odpověď. Jaké tedy bylo moje překvapení, když ten samý člověk těsně po skončení seriálu adresuje shodou okolností přesně ty otazníky, které vždy trápily i mě (co se stalo s Laurelinou matkou, jakou roli v tom sehrála sama Laurel a co měly znamenat občasné narážky na její celoživotní psychický stav) s prohlášením, že některé věci si diváci určitě domyslí sami. Což o to, svoje teorie samozřejmě všichni máme, ale u počinu, který si vždy zakládal na důmyslném pointování příběhu a na důležitostí i té sebemenší stopy, je takový přístup zbytečným krokem zpět. Samotné finále ve mně vzbudilo spoustu emocí, jak těch pozitivních (loučení Connora s Oliverem mi vehnalo do očí slušnou dávku slz stejně jako snad každý větší proslov, ať už soudní nebo pohřební), tak i těch negativních (rozhodnutí nechat zemřít dvě moje oblíbené postavy kvůli tomu, aby mohlo jít téměř o citaci jiného díla). Možná vyčítám něco, co bylo ve Vraždách přítomno už delší dobu, zkrátka jsem jen čekal, že na samém konci půjde seriál naproti svým divákům nejenom v prázdných slovech, ale i v opravdovosti zážitku. Na druhou stranu pokud v posledních letech existovala show, která důkladně roztáčela mozkové závity na téma teorií a vztahů, byla to právě ta o legendární Annalise. () (menej) (viac)
// Takovej mladej, hip, zamotanej seriál z prostředí právnické univerzity, kde vrahové unikají na svobodu a nic se vlastně neděje. Nevím, jestli se mi to líbí nebo ne - ale sledovat budu zatím dál. Po dvou dílech 50% PS. na těch gay podzápletkách a kdo s kým spí by se mohlo ubrat, zabírá to až příliš času imho ()
možná menší spoilery Ano, přiznávám se, i mě to chytlo prakticky okamžitě asi po deseti minutách a pak už nepustilo až do mindblowing závěrečného dílu. Na rozdíl od takových Suits (srovnávám čistě kvůli právnickému základu) jsou zdejší případy a různé právní kličky dle mého názoru podávány ještě mnohem víc zjednodušeně a silně si vypomáhají metodami ve stylu stylových flashbacků a připomínání starších vyjádření a scén divákovi, takže se na to koukalo v tomhle ohledu velmi hezky i úplnému analfabetovi v této oblasti, což je myslím od tvůrců silná výhra (ne že bych si ty kravaťáky neužíval hodně stejně), důležité ale je to, že vše působí velmi filmově, moderně a uhlazeně, což vypovídá o tom, že scénář byl psán opravdu důkladně a hlavně, zpracování technických aspektů se taky povedlo na jedničku. Vlastně můžu takto chválit úplně vše, i herecké esa v čele s nelítostnou obhájkyní Annalise a její smečkou na počátku více či méně nevinně působících mladých žraloků, kteří během neustále gradujících a čím dál víc šokujících epizod objevují svou temnou stranu síly. Bylo velmi osvěžující vidět kriminální detektivku, kde zaprvé byly všechny postavy přímo zapletené do případu z té horší strany a za druhé celkově zločin z pohledu obhajoby, která se alespoň zde (ale jak neustále opakují v seriálu, jde o příběh, ne o to, co je skutečně dobré a zlé) moc o morálku a etiku nestará. Lži, přetvářka, nevěra, nová a nová tajemství, nikdo není úplně nevinný, všichni dělají chyby a přesto většina postav byla až do konce sympatická. Dvoudílné finále jedno z nejintenzívnějších a nejnapínavějších za poslední roky. Vskutku svěží vítr v žánru. Soundtrack je mimochodem taky výborný, takovým tím adrenalin zvedajícím elektronickým mírně Reznor způsobem. Bad things happen, when you have sex ()
Od scenáristů Chirurgů, True blood či Prolhané krásky těžko očekávat promyšlené krimi kvalit napr. Mindhuntera. Ovšem když se věci neznalý jedinec podívá na místní dosti vysoké hodnocení (81 %!) a představitelku hlavní role, kterou je vysoce kvalitní „seriózní“ herečka, nelze nemít očekávání. ABC dokázalo v roce 2014 uhnat už tehdy etablovanou Davisovou a v tom spočívá hlavní problém seriálu. Davisová totiž všechny herce přehrává o několik tříd – vypjatá niterná zhroucení, charismatické výstupy u soudu nebo mentorování studentů. Různé módy se u ní ale střídají tak často, že po pár epizodách začne být jasné, že seriál se nesnaží být ani trochu uvěřitelný, týká se to i vedlejších postav a jejich nedostatečně prokreslených změn v chování. V porovnání s Kravaťáky má seriál humor téměř nulový a navíc ještě poněkud otravnou postavu naivního a snaživého underdoga Wese./// Premisa první řady zní na papíře atraktivně a s přivřeným okem lze podzápletky ještě akceptovat, jak se však zvyšuje počet mrtvých a odhalují pachatelé ze samého středu Keatingové, začíná to být už poněkud směšné. Po zhlédnutí první série jsem si přečetla hlavní zvraty celého seriálu a nestačila se divit, jak moc se Vražedná práva ubrala k telenovele. Pokud jste ale milovníky dramat z amerických soudních síní jako já, můžete tomu dát šanci. 60–70 % [1. série] ()
Smile, or Go to Jail! Sebevědomá "SEXY" podívaná, která si nebere s ničím servítky. Tvůrci při sestavování tohohle mixu odvedli zatraceně dobrý kus práce - nebojí se rozmanitosti, silných žen ani gay sexu a ve výsledku servírují divákům dokonale vysoustružený kousek, pod povrchem hnaný touhou po moci, penězích a sexu, který je tak kouzelně zvrácený, že od něj nejdou odtrhnout oči. Nabízí se však jedna otázka, kdy se Annalise Keating konečně naučí zamykat dveře od svého domu? ()
Nezáleží na tom, jestli je klient vinen nebo ne, záleží pouze na tom, co lze dokázat... Ďábelská právnička a její stážisté si mě omotali kolem prstu ihned v prvních vteřinách - a to se mi už dlouho nestalo. Nadšení vydrželo až do posledního dílu, jen škoda, že na dech beroucí finále musela doplatit má nejmilejší postava. Jednoznačně nejlepší krimi za hodně dlouhou dobu. ()
Pilot: Zmínit musím zejména soundtrack, protože tahle vykrádačka Reznora a Rosse se fakt povedla, a žene thrillerový seriál mílovými kroky kupředu. Napětí u studia případu, napětí v soudní síni, napětí ve škole během honby za nejlepším studentíkem práv... Viola Davis si to hodně dává a divákovi až na konci úvodní epizody dojde, že by se jako mohl konečně nadechnout. Seriál jsem sice objevil až včera po sedmi vyšlých dílech (protože otřesný plakát: takhle chcete prodat očekávanou novinku, ABC?), ale už dnes mě čeká strhující dohánějící maratón. EDIT po sedmi epizodách: Nejdravější seriálový drajv roku 2014. Jasná pecka podzimu! ()
Řemeslně dokonale odvedený seriál. Po všech stránkách - scénáristicky, režijně, herecky, zvlášť třeba zmínit střihače. Pátou hvězdičku ušetřím kvůli pocitu, že zde forma výrazně převyšuje a někdy zastiňuje obsah. Filmaři se předvádějí ve střídání časových rovin, ve vracečkách, až je to někdy na škodu spádu a mnohdy i srozumitelnosti. Odpustíte-li jim to a vezmete-li navíc v úvahu, že je to čirá americká pohádka (americký proces ani americká advokátní kancelář tak nevypadá), lze si užít patnáct dílů dobré zábavy. ()
Tento seriál jsem zaznamenala hned po jeho uvedení. Slyšela jsem na něj jen samou chválu, tak jsem se vyhýbala spoilerům a věděla jsem, že se na to chci začít dívat. A jak jsem jednou začala, tak už jsem nedokázala přestat. První půlka první série mě tak chytla, že jsem skoro zapomínala dýchat. Přítomnost byla provázaná s flashbacky a to mě na tom právě hrozně bavilo. Musela jsem si nejdřív trošku zvyknout na "styl" vyprávění, nechápala jsem, proč se některé scény opakují, ale jakmile jsem pochopila, že každý díl je jakoby zaměřený na jinou postavu a na její úhel pohledu, tak jsem byla nadšená. Potom, co jsme vlastně zjistili, co se tu noc stalo, druhá půlka série lehce klopýtala za tou první. Avšak stále mě to dost bavilo. Druhá řada je sice dobrá, ale stále nesahá první ani po kotníky. Vrací se osvědčené flashbacky s přítomností (i když v trošku "upraveném" stylu), zápletka mě tolik nechytila, ale stále si uchovávám nadšení. 5* ()
Opravdu, ale opravdu víš s kým spíš..? No já čekal více. Za mě 65% ()
Řemeslně to ujde, ale nezaujalo mě to. ()
Seriál mě po prvních třech dílech nijak zvlášť neuchvátil,později se situace zlepšila a závěr mě díky zajímavému twistu dokonce potěšil,ale celkově mi po první řadě zůstala taková podivná pachuť.V poslední době se stává pravidlem,že se v rámci antidiskriminace musím téměř v každém filmu nebo seriálu dívat na to,jak si dva chlapi proplétají jazyky,a i když proti homosexuálům nic nemám,pokud na mě nesahají,tyto scény mě nenaplňují radostí a štěstím.Další záležitostí,která mi vadila,bylo to,že jsem některé scény díky neustálému opakování viděl snad 20x,což mě otravovalo,protože paměť mi ještě slouží.I z těchto důvodů musím po skončení první řady hodnotit sérii jen jako průměrnou. ()
Skvělá Viola Davis, zajímavé prostředí i ústřední motiv, kdy jde o detektivku obráceně. Asi v polovině 1. sezóny se děj zbytečně zamotává a přestává se držet vybudovaného schématu, ale pořád hodně slušný seriálový počin, určitě to lepší z roku 2014. S postupem času se scénáristé zdokonalili v tom, co jim šlo nejlépe - po nudném dílu zakončit něčím napínavým, takže se na ten další díl prostě musíte podívat :) ()
So far so well:-) ()
Season 1 = 4* (8/10) / Season 2 = 4* (8/10) ()
Sice uznávám, že pilot utekl jako voda, případ s mrtvou studentkou v nádrži vypadá taky slibně a ten konec překvapil, přesto se nepřidávám k všeobecnému nadšení. Možná je tento seriál na můj vkus až příliš americký, nebo mi prostě jen nesedl, ale všechny ty intriky, podrazy, to, kdo se s kým vyspí, aby získal lepší důkaz, který si pak profesorka a partička okolo ní stejně upraví podle sebe, to není zrovna můj šálek kávy. Navíc je většina postav vysoce nemorální, ale to by mi až tak nevadilo, kdyby alespoň jedna z nich oplývala jakýmsi kouzlem osobnosti, což neoplývá a vlastně tam není ani nikdo (snad kromě profesorky), kdo by i nějak výrazněji vyčníval. Tohle si nejspíš nechám ujít. ()
Reklama