Réžia:
Tim WhitbyScenár:
Lucy GannonKamera:
Matt GrayHudba:
Mark RussellHrajú:
Eddie Marsan, George MacKay, Rob Brydon, Niamh Cusack, Nigel Lindsay, Tracy-Ann Oberman, Richard McCabe, Nicholas Jones, Edmund Digby-JonesObsahy(1)
Snímek The Best of Men zachycuje pozoruhodnou proměnu péče o paraplegiky v režii jednoho doktora. Nadšený mladý lékař přijede v roce 1944 do nemocnice Stoke Mandeville a od základů změní životy pacientů i personálu. Pacienty jsou především ochrnutí vojáci, odepsaní a čelící smrti kvůli nezájmu okolí - zlom přijde až v momentu, kdy do jejich rehabilitace zařadí doktor Guttmann sport. Guttmann zamítá obecně přijímanýnázor, že paralýza je konečný stav, a namísto starého pečovatelského režimu nastolí nový - takový, ve kterém všem pacientům znovu poskytne možnost žít plnohodnotný život, ve kterém jim sport pomáhá ke znovunabytí fyzické síly i ztraceného sebevědomí. Dojemný a hřejivý příběh o počátku Paralympijských her vypráví příběh doktora Ludwiga Guttmanna, zapomenutého hrdiny, který v životě ochrnutých způsobil doslova revoluci. (Filmbox)
(viac)Recenzie (34)
Anglická spisovateľka Lucy Gannon napísala citlivý a ľudský príbeh, ktorý nám približuje vznik a históriu Paraolympijských hier (neskôr premenované na Paralymijské hry) o ktoré sa zaslúžil svojim obrovským úsilím profesor Ludwig Guttmann. Tento skutočný príbeh vo filme začína od roku 1944, ale jeho základy sú v 30-tych rokoch v nacistickom Nemecku. Svoju lekársku dráhu začal v Breslau Nemecká ríša (dnes poľský Wroslaw), od roku 1928 pôsobil v Hanburku. S nástupom nacistov prišiel zákaz praktikovať lekársku prax pre židovských doktorov. Pre svoju výnimočnosť mu bola udelená výnimka a bol poverený funkciou riaditeľa židovskej nemocnice v Breslau (Jewish Hospital in Breslau). V roku 1938 bol už po 4. krát novelizovaný Zákon o ríšskom občianstve z ktorého vzišlo nariadenie, že od 30.9.1938 je odňatá licencia na vykonávanie lekárskej praxe pre všetkých židovských lekárov a to bola posledná kvapka aj pre profesora Guttmanna. Využíva možnosť, že ho ríša vyslala pomôcť v Lisabone priateľovi portugalského diktátora Salazara, ktorý trpel spinálnym nádorom. Na spiatočnej ceste, nakoľko lietadlo išlo cez Londýn sa rozhodol ostať aj s rodinou vo Veľkej Británii. 14. marca 1939 prišiel so svojou manželkou Else a dvoma deťmi (synom Dennisom a dcérou Evou) do Oxfordu v Anglicku. Pokračoval vo výskume poranení miechy na neurochirurgickom oddelení nemocnice Nuffield health. V septembri 1943 britská vláda požiadala Guttmanna o zriadenie Národného centra úrazov miechy v nemocnici Stoke Mandeville v Buckinghamshire. Toto centrum otvorili 1. februára 1944 a Guttmann bol menovaný za jeho riaditeľa. Tu boli jeho prvými pacientmi vojaci so zranením miechy na fronte. Jeho hlavnou metódou liečby zranených vojakov bol šport, ten im pomáhal zvyšovať fyzickú silu a sebaúctu. Prvé neoficiálne hry pre ľudí so zdravotným postihnutím boli v nemocnici Stoke Mandeville. Tieto preteky dali podklad pre uskutočňovanie Paralympijských hier. ()
Z ležiacich pacientov na morfiu až po národné alebo rovno olympijské hry. Zmenený prístup urobí skoro zázraky a to všetko len s dvoma sestrami, jedným seržantom a dvomi poľskými zriadenciami neschopnými ako lopaty. Všetko prebehne v krátkom filme v rýchlom slede a tak sa zmena pacientov zdá zázračná, ale aká je za všetkým námaha a odriekanie, aj to bolo vidno na tom, že doktorovej rodine sa venujú asi dve minúty filmu. Krásne sú aj záverečné skutočné zábery zo súťaží vozíčkarov, dnes už nie, ale vtedy to mohlo spôsobovať mimoriadny rozruch. –––– Odvahu! Nový život čeká. Bude jiný, ale pěkný. ()
Film věnovaný člověku, který svým pacientům věnoval zpět jejich sebeúctu a ukázal jim, že smysl života má člověk i s handicapem. Pro své pacienty a další lidi s handicapem založil hry, díky kterým následně vznikly paralympijské hry. Byl to vlastně otec Paralympijských her. Film je moc pěkně natočen a člověka skoro mrzí, když přichází konec. A netajím se tím, že mi i slza ukápla při jeho sledování... ()
Filmov s podobnou problematikou som už videl niekoľko a tento sa zaraďuje k tým lepším. Je optimistický, bez depresívnych, či slzopudných vložiek a pôsobí celkom realisticky. K celkovému výsledku levím podielom prispel Eddie Marsan v titulnej úlohe, ale aj primerane odľahčený prístup a znesiteľná dĺžka. ()
Film ktorý by mali dávať pravidelne v tv pred paralympijskými hrami. Škoda že som s ak nemu dostal až teraz. Tie záverečné zábery až po súčasnosť boli úplne dokonalé. Skvelé obsadenie aj herecké výkony od beznádeje až po nový impulz života. Škoda že som k tomu nenašiel titulky alebo dabing, ak by niekto mal tak napíšte, rád by som film posunul aj tým čo nehovoria anglicky. ()
Reklama