Réžia:
Gaspar NoéScenár:
Gaspar NoéKamera:
Benoît DebieHrajú:
Aomi Muyock, Karl Glusman, Klara Kristin, Ugo Fox, Juan Saavedra, Gaspar Noé, Isabelle Nicou, Benoît Debie, Vincent Maraval, Déborah Révy, Xamira Zuloaga (viac)Obsahy(2)
LÁSKA stojí mimo dobra a zla. LÁSKA je genetická potreba. LÁSKA je zmenený stav vedomia. LÁSKA je tvrdá droga. LÁSKA je duševná choroba. LÁSKA je mocenská hra. LÁSKA presahuje ľudské ja. LÁSKA je oslepujúce svetlo. LÁSKA je sperma, tekutiny a slzy. LÁSKA je vzrušujúca erotická melodráma o chlapcovi, dievčati a DAĽŠOM DIEVČATI. (ASFK)
(viac)Recenzie (277)
Zajímavý film, který má nechronologicky rozházený děj, pěkné hlavní představitelky a zajímavý příběh, který mi přijde takový neuzavřený. Nenudí to a sexuální scény jsou pěkně natočené. Hudba mi přišla místy dost depresivní. Za mě 80% :) ()
Láska je (a to zcela bez pochyby) úplně tím posledním filmem, na který byste se chtěli koukat po boku obou svých rodičů. Důkazem budiž hned první záběr a scéna s odhaleným pinďourem a svatyní obou hlavních představitelů, ve které je víc akce než ve všech dílech "geniální" trilogie Fifty Shades dohromady. Gaspar Noé se tentokrát nesnaží šokovat skrze násilí či drogy, spíše se pokouší o co nejnaturalističtější ztvárnění tělesné lásky mezi mladým Amíkem a sympatickou Francouzskou, které si dává záležet na pomalém tempu a melancholické atmosféře. Ta ovšem funguje jen občas. Utahanost je totiž největším zádrhelem celého snímku. On si teda Noé obecně dává se svými filmy dost načas, ovšem nutno říct, že díky skvělému stylu vyprávění a dobré atmosféře mu to často vychází, ale oproti jeho předchozím snímkům tu těch hluchých míst bylo o něco více. Pro snímek celkově to ale není nic zničujícího, stále to je velice podmanivá podívaná, která vám velice výstižně odprezentuje sexuální vztah mezi dvěma zamilovanými lidmi. A tím výstižně opravdu myslím to, že uvidíte všechno. Je to v podstatě jako kdybyste si pustili nějaký péčko, akorát s určitou charakteristickou filmovou osou a ne příliš veselým příběhem. Před herci smekám. Kdybych byl začínajícím hercem a při mém prvním filmu a scéně by mi režisér řekl, abych si sundal kalhoty a trenky, protože chce v detailu natočit mé přirození, asi bych to zabalil. Lepší 3* ()
„Living with a woman is like to share a bed with the CIA. Nothing is secret.“ Skôr než film o sexe, film o vzťahoch, o vzťahoch ktoré človeka často nenapĺňajú a v ktorých sa ocitol súhrou rôznych životných okolností. Love Gaspara Noého nechce explicitnými sexuálnymi scénami zámerne šokovať (aj keď u jedného „3D“ záberu s výstrekom ejakulátu priamo „na diváka“ kvôli ktorému bola celá táto vyše dvojhodinová sexuálna odysea natočená v treťom rozmere, by sa o tom dalo polemizovať) alebo byť prvoplánovo kontroverzný. Sex zobrazuje ako bežnú súčasť každého vzťahu, aj keď v prípade hlavného protagonistu tá súčasť zahŕňa aj experimentovanie v trojke alebo s transvestitom. Film sa však nikdy nedostane do polohy keby by bol samoúčelne vulgárny. Súčasne s množstvom sexuálny scén – jednou film aj začína – sa v postupných mozaikách a nelineárnych flashbackoch odkrýva životný príbeh hlavného hrdinu a životná cesta ktorá viedla až k jeho frustrácii zo súčasného vzťahu. Aj samotný sex je tak súčasťou príbehu, kde sa počas tohto aktu odráža aktuálny stav vzťahu dvoch ľudí. Gaspar Noe síce nie je tak zručný režisér, aby sa dokázal do psychiky svojich protagonistov ponoriť hlbšie a ponúknuť ich detailnejšiu analýzu akoby sa v podobnom námete žiadalo, no namiesto toho „rozpráva obrazom“. Milostné scény sprevádza fantasticky zvolená hudba, kde raz odráža ich živelnosť, druhý krát frustráciu a to všetko vizuálne zaobaľuje do sýtych farieb ako napríklad červenej, ktorá občas pôsobí vzrušivo až sa čoraz bližšie k záveru tento kamerový filter stáva znepokojujúcejším. Všetky emócie tak skôr než by boli znázorňované hercami, vyplývali z príbehu sa odohrávajú „v obraze“. Gaspar Noe má vizuálne podchytenú každú sekundu a aj keď chápem, že Love bude mať problém nájsť si divákov, nakoľko zanietení cinofilovia ho odsúdia čoby obyčajný „pseudo-art“, pretože postavy omieľajú iba obyčajné frázy a ich konanie nemá žiadnu vopred zamýšľanú „pointu“ (v podstate rovnako ako v živote) a pre radového diváka bude tá explicitnosť ďaleko za mierou (viď napríklad detailný záber na penis vnikajúci do pošvy), tak za mňa je to rozhodne ten najlepší Noé, respektíve prvý Noého film, s ktorým sme si dokonale sadli. Predošlá skúsenosť s Enter the Void bol skôr útrapou, než akýmkoľvek zážitkom. Love je už tým zážitkom, zážitkom pripomínajúcim divoký sex s osobou, s ktorou ste ho zažiť ani nechceli (alebo nemali?). Zapamätanie hodný, ale asi by ste ho nikomu neodporúčali. CELKOVO: 4,5* (9/10) ()
Někde mezi 4a5 .. Noe je jeden z mála filmařů kteří mají sílu mě naprosto rozebrat. Pro mě citlivá témata pitvá tak sugestivně, detailně a nekompromisně, že je pro mě vždy velkou výzvou postavit se dalšímu filmu čelem. A přesně to od uměleckého díla očekávám. Výzvu která jde až na dřeň. Psychedelický bad trip který mě protáhne nejhnusnějšími zákoutími mé mysli abych z toho nakonec vyšel obohacen (nebo byl aspoň rád, že jsem neskončil ve cvokhausu)... Láska je hodně silná a bolestivě upřímná výpověď, která ale asi většinu lidí zmate zdánlivou, prvoplánově šokantní sexuální explicitou. To je ale myslím jen zdání. Krom nevkusně nešikovného výstřiku do kamery mají snad všechny explicitní scény své opodstatnění a jsou klíčovým prvkem pro budování emočního jádra filmu. ()
Zpočátku se ve mně co každé dvě minuty střídalo nadšení s naštváním a ke konci, když už se začalo opravdu příliš tlačit na pilu (scéna s transkou), převládlo jednoznačně to druhé. Audiovizuální zážitek je to - jak už jsme u Noého zvyklí - velmi výživný. Komponování záběrů, kamera, soundtrack, to je všechno krystalicky čisté a dokonalé. Jenomže kvalitní umělecký film se neudělá pouze tím, že natočím skvěle komponovanou soulož a pustím k tomu Erika Satieho. To je všechno jen pěkné pozlátko, ale po stránce obsahové je Love jedna z nejotravnějších artových šaškáren, co jsem za poslední dobu viděl. Scénář vypadá asi takto: Murphy: „Ach, Electro? Kde jsi? Proč nejsi se mnou? Kam zmizela má láska?“ střih: Murphy: „Ty k*rvo zas*, chcípni ty p*čo, ty smažko hnusná!“ střih: Murphy souloží. A tento model se opakuje asi třistakrát, až jsem měl pocit, že to snad celé dvě hodiny nemůžu vydržet. Hlavní problém je, že se film narcisticky tváří jako zásadní dílo (odkazy na Kubricka, Pasoliniho a další), jenomže sám nic nového nepřináší. Divák, který podobně sexuálně explicitní snímky sleduje, musí mít u řady scén pocit, že něco takového už viděl. A opravdu – hlavní motiv (hrdina vzpomínající na zásadní vztah) už jsme viděli v Devíti písních, dokonce i nesimulovaná ejakulace tam byla. Jen to Winterbottom zvládl natočit bez vaty a film trvá příjemných 70 minut. Pád hlavního hrdiny závislého na sexu až do hlubin dark roomů a nočních klubů už jsme viděli ve Studu (a lépe). Nelze také nesrovnávat s von Trierovou Nymfomankou – i zde Noé pomyslný souboj prohrává, protože Trier se nebere tak vážně a publiku vyráží dech lehkostí, s níž nám svůj vyšinutý opus o různých úchylkách servíruje. Abych řekl pravdu, u tohoto filmu mě překvapuje záplava pozitivních reakcí ve stylu „tohle určitě není porno, kdo to tvrdí je blbec“. A když to není porno, tak co to teda je? Chápu význam erotických scén, líbí se mi snaha o totální otevřenost (jeden záběr je dokonce zevnitř vagíny během sexu – víc už asi opravdu herci ukázat nemůžou). Ale ptám se - nestačila by taková scéna třeba jedna nebo dvě? Nebo klidně i tři, ale proč jich je tam asi 18? Není to trochu samoúčelné? A proč je film natočený ve 3D, když se této technologie doopravdy využije jen na dvou místech (kouř z marihuany, výstřik)? Nemůžu si pomoct, Love mi připadá jako protivná manýristická ufňukaná režisérova onanie. Doslova. ()
Nikdy bych nečekal, že se u novinky Gaspara Noého budu nudit. Love se snaží působit strašně kontroverzně a relevantně k mezilidským vztahům, nicméně je to jen součást naoufklého hype. Ve skutečnosti totiž tato novinka není ničím jiným než po prohlédnutí explicit ničím jiným, než jen tuze prázdným snímkem, který kromě špatných hereckých výkonů a hrubých nepřirozených dialogů za dvě a půl hodiny v kině téměř nic nenabídne. Těch pár nápaditých momentů je fajn, pokořování hranic cenzury filmu taky, nicméně spíše než lásku film připomíná bezpředmětnou sebehanu. ()
Vôbec nespochybňujem Noého ambíciu provokačne lavírovať medzi vyzývavosťou tématu a pôsobivosťou fotogenetických prostriedkov, ktorého používa na dosiahnutie jeho cieľov. Taktiež výslednú a mienenú ambivalentnosť pri vyvolávaní kontroverzie rozdeľovať divákov na tábory. Podaktoré zo sekvencií podkuté opojnosťou neskonalých túžob a pranierovania ich uskutočnenia pôsobia v jeho filme vcelku hypnoticky a v zaujímavej visual-flash perspektíve (doplnené vybalansovaným soundtrackom). Mám však miernu averziu na filmy, kedy vysoko vyzdvihovanú ambicióznosť projektu lákať na svoju výstrednú a expresívnu provokačnosť, v určitom momente a za jej prvoplánovým závesom značne myšlienkovo a časom chátra a nemá sa kadiaľ výraznejšie posúvať. Obecne považujem i erotický film za niečo veľmi intímne, a kde mi netreba všetko vidieť a stále sa nato nazerať a hľadieť a civieť, pretože časom skrátka prichádza k nevyhnutnej kontraproduktívnosti. Tá by sama o sebe a pri vynaliezavej audiovizuálnej štylizácii nemusela v konečnom dôsledku vyjsť naprázdno, ale jej postavy sú natoľko mentálne vyprázdnené, že ničia ich pole akejkoľvek zmysluplnej sebaprezentácie, zabíjajú ducha na smrť a bez mravnej asertívnosti sú povďačné skôr autorovmu planému (teda skôr vychytralému) zámeru ohúriť a „posúvať hranice“... Tá hlavná, okolo ktorej sa všetko točí (Karl Glusman) je nasratá, že sa musí pohlavne ukájať do súčasnej a nie predchádzajúcej partnerky, hoci vtedy robil všetko preto, aby sa uspokojoval do tej terajšej (a kopu iných) a aby naraz (a pochopiteľne, s odstupom času) zistil, že sa mu predsa len viac hodí nasmerovať pohlavný chtíč do predošlej, než terajšej. Samozrejme, bez nevymáchaných oplzlostí to nejde. Absentuje mu však akýkoľvek nevyhnutný civilný rozmer. A to je niečo, čím sa nedá alibisticky obhajovať inak pečlivo zostrihaná a obrazovo vybrúsená Noého forma, ktorá teda nie je predurčená širokému komplexu osobnosti, ale nástrojom na jeho umelo vypózovanú existenciálnu deštrukciu, ktorá bez oných nevyhnutných charakterových a prirodzených parametroch len vyciciava prvoplánové pozlátko a vychutnáva očným voyeurizmom, cez ktorý vábi diváka. Je to zavádzajúce. Nemá nič, čo by robil, nemá zmysluplnú prácu ani vedľajšie aktivity, jedine vtáka v gatiach a skutočným hraničným a dejovo súvisiacim rozkolom je len ten, ktorým sa sústredí na to, kedy mu vyletí von. Týmto konštatovaním možno nazvať výstižnejšie Noého film miesto romanticky opulentného názvu Láska – akýmsi Vybíjaním pudov, čo by v dostatočnom predstihu uľahčilo kritickej obci charakterizovať identitu tohto kvázi artového porno-filmu, ktorý tak pôsobí a vypovedá akousi povrchnou chronológiou života a nie spomínanej širokej komplexnosti. A aby som nezabudol na tie dohrávané post-synchróny, sú príšerné, najmä pri hádkach (čo mi kedysi prekážalo na Visconstiho Súmraku Bohov) a otravné. No nič to, posúvanie umeleckých i kontroverzných tendencií badám skôr inde, ale nezazlievam tým, ktorí obľubujú práve takéhoto charakteru od Noého. Mňa zaujíma viac vývin, diverzita, kľúčový obsahový rozbroj a skutočný pád na dno (kedy by som sa s úprimnosťou stotožnil s hektickosťou a problematickosťou postáv a nie pre mňa samoúčelnému koncipientu držať sa jedinej línie, ktorá vraj vytvára sieť nových myšlienkových prúdov. To už je v mojich očiach subjektivizovaná fantázia, nie niečo tvorené a produkujúce divácke pôžitky). A nezameriavam sa len na spôsob rozprávania. Potom by som každý vábivý a netradičný feeling, ktorý je vnášaný do filmu mohol nazvať svojim spôsobom za prevratný. A to mi je proti srsti. () (menej) (viac)
Vlastne docela dobry pribeh, ktery je i dobre natoceny, ale uplne zbytecne prokladany regulernim pornem pro shock values. Coz by mohlo byt ok, kdyby ustredni dvojice nebyla tak strasne nesympaticka. 5/10 ()
Gaspar Noé sice ukázal, že pornografie může být součástí relativně mainstreamového filmu s příběhem, ale taky ukázal, že to bude asi chtít i nějaký děj nebo ještě navíc, aby to nevypadalo opravdu jen jako snaha šokovat a ukázat, co ještě většina diváků v kině neviděla. V tomhle směru opravdu ukazuje zajímavé momenty s výraznou fixací na penis. ()
Gaspar Noé natočil romanci, která je opravdu bravurně nasnímaná, ozvučená (výtečný soundtrack!) i zahraná. Ovšem narvat film do 3D formátu jenom proto, aby se nám autor mohl v jisté pasáži vysemenit do tváře, beru jako zbytečnou úlitbu moderním trendům. Jako vtip dobrý, ale jinak tam není nic, z čeho by ukapávala nějaká důraznější invence. 3D šukání je stejně ploché jako to dvoudimenzionální, hloubku v tom nehledejte. Hlubší dojem se bohužel vytratil i ze scénáře, který jen klouže po povrchu a málokdy tne do živého. Hořký závěr postrádá potřebnou razanci, jež nechyběla např. v tematicky spřízněném Životě Adele a nad připosraností zaláskovaného mladíka plačícího ve vaně vzbuzuje spíše škodolibý úsměv. Láska i hory přenáší, víme, ale tady je jí na můj vkus nějak málo. Vizuálně je to však na výbornou, explicitním scénám byla věnována důkladná péče a díky tepající elektronice se dostávají vyloženě pod kůži. Kvalitní erotiky je v kinech jako šafránu v měsíční pustině, takže berte, dokud to dávaj. To pravé porno nás ale samozřejmě čeká až v prosinci. ()
Na tento kúsok, od môjho druhého najobľúbenejšieho novodobého režiséra hneď po Tarantinovi, Gaspara Noéo, som sa veľmi dlho tešil. Keď konečne zavítal aj u nás v kinách, snažil som sa nájsť nejaké dievča, ktoré by bolo ochotné na to, so mnou ísť, iba tak z princípu aby som ju vystrašil. Bohužiaľ sa mi to nepodarilo, tak som sa na to vykašľal, a spravil som dobre. Nie, že by sa mi to nepáčilo, ale bolo to až tak na silu samoúčelné, že obsahovo som tam tohoto môjho vizuálneho génia nespoznával. Nechýbala tomu hravá kontrastná farebnosť, úžasná štylizácia kamery, originálne zábery ktoré majú jasný rukopis, no príbehovo, ani z tej stránky poetickej to bohvie čo nebolo. Ako som spomínal, išlo o silne kontroverzné scénky, ktoré boli iba samoúčelne vulgárne, áno uznávam názory typu: "Noé zachytil iba číru živočíšnosť intímneho vzťahu", čo uznávam, ale bolo tam toho toľko, že to stratilo nejakú pocitovú váhu, všetko cezo mňa prechádzalo chladno. Tak iba v skratke: snímka retrospektívne zachytáva mladý pár ktorí si chce spestriť svoj sexuálny život o jedného člena. Vedľa nich sa zhodou náhod prisťahuje pôvabná blondínka a nepotrvá dlho aby sa k ich hrám pripojila. Hlavná postava muža sa však z krásnou blondínkou začne stretávať nie len v trojici, ale aj osamote a čo čert nechcel, otehotnie. Hlavný hrdina je však charakter na pravom mieste a tak pred svojou láskou uprednostní život dieťatka. Vo výsledku sa mi to páčilo, nedotklo sa ma to psychicky tak, ako ostatné Noého filmy, aj keď záverečný plač vo vani bol dosť silný, ale malo to niečo do seba, hoci som čakal viac. ()
Poměrně odvážný autorský i herecký počin - velmi naturalistická tělesná a duševní anatomie lásky z pohledu rozpadlého vztahu (osobním asociacím jsem se neubránil) - 3D promítání mi přišlo trochu zbytečné. Viděno v rámci Festivalu francouzského filmu v Lucerně. ()
Na Love jsem se těšila. A teď jsem přinejmenším rozladěná a zklamaná. Porno schované pod rouškou výtvarné hry, hry s obrazem a kompozicemi, filosofie a rádoby příběhu? Takhle nějak na mě Love s odstupem několika hodin působí. Nic proti pornu. Dívám se. A ráda. Ale zjišťuji, že filmová hra na porno mě nebaví. Love byla dvou a čtvrt hodinová nuda, kterou by šlo sestříhat do patnácti minut, a pak by to asi bylo zajímavé. Mělo by to spád a napětí. Takhle to bylo jen neskutečně zdlouhavé a rozvláčné. A nepomohlo ani to, že drahý ležel vedle mě a... ()
Prý film o lásce, já ale viděl art porno o prcání (klasickej tandem, trojka s 2 holkama, grupáč a pak dokonce trojka s transkou!), nebo aspoň o lásce k prcání jedný píči s bobrem (dobový ukotvení filmu není sice moc jasný, ale Francouzi jsou nechvalně známý svou netečností vůči depilaci jako takový i v 21. století). Noé je oldschool fanda do bobrů, jak později vysvětlil v rozhovorech, takže jasný bojkot vyholování. Nesympatický postavy, s nimiž se nedá příliš ztotožnit. Co se ale nedá Gasparovi upřít, je fakt, že se mu v době, kdy porno kina pomalu vymřely, povedlo dostat porno zas do kin. Navíc umělecky nasnímaný. Z odstupem času vnímám film jako mimořádně přesné vyobrazení nevyrovnání se s rozchodem. Nejsilnější zážitek z něj tak budou mít páry po čerstvém rozchodu. Kdežto pokud jste cyničtí single, budete vnímat film krásně s odstupem a řeknete si, tyhle typy paranormálních vztahů můžou považovat za lásku jen mladí a nevyrovnaní jedinci. ()
Depresivní intimní pornofilm s rozvahami o lásce v jednoduchých větách, ideálních pro výuku angličtiny. Chvílemi jsem se musel uchechtávat při přemýšlení nad motivací režiséra. Osobně mi Noe udělal radost hudebními odkazy na Johna Carpentera a Dario Argenta. ()
Láska ... ještě stále si velmi dobře vzpomínám na ten bolestný mrazivý okamžik, kdy jsem si náhle ve zlomku vteřiny uvědomil tu hrůzu, že jsem zúrodnil ten nesprávný klín ... ()
„Co je smyslem života?“ „Láska.“ (Gaspar Noé, Láska) „Miluju tě a ty víš, že brzy musíme udělat něco opravdu důležitého.“ „Co?“ „Zašukat si.“ (Stanley Kubrick, Eyes Wide Shut) ()
U mě celkem zklamání. Tento film není o sexu či o lásce..je to o muži, který se nevyrovnal s rozchodem. A tak vzpomíná na sex se svou bývalou ženou resp. s životní láskou. Některé milostné scény byli vynikající (!), některé zase špatné..Celkově dobrý, ale čekal jsem mnohem víc..vášně...(50%) ()
Nemůžu napsat než: Ty vole to je fakt porno a ne film a dámy prominou, na porno mám vyhrazenou jinou minutáž.... A jenom to potvrzuje mou tezi, že pustit cinefilům gore porno s tím že jde o něco víc a uměleckého tak tleskají ve stoje. Tohle považuji za větší umění: http://www.youtube.com/watch?v=d_b-5GAdC6U odpádek ()
Reklama