Réžia:
Nikole BeckwithScenár:
Nikole BeckwithKamera:
Arnaud PotierHrajú:
Saoirse Ronan, Jason Isaacs, Cynthia Nixon, Rosalind Chao, David Warshofsky, Tom Wright, Derick Alexander, Hana Hayes, Avery Phillips, Nelson Mashita (viac)Obsahy(2)
Leia (Saoirse Ronanová), která byla před sedmnácti lety unesena, je jako zázrakem nalezena a vrácena domů ke svým rodičům Marcy a Glenovi Dargonovým. Poté, co ji vychoval její únosce Benjamin McKay, však Leia na svou skutečnou rodinu dávno zapomněla a nedaří se jí sblížit s těmi, kteří ji milují nejvíc. Místo toho touží po Benovi, jediné otcovské autoritě, jakou kdy poznala, a bezpečí sklepa, který po většinu svého života nazývala domovem. Marcy se ve snaze navázat s Leiou blízký vztah uchýlí k zoufalým činům a své manželství odstaví na vedlejší kolej. Když se Marcyino stále nevyzpytatelnější chování začne nápadně podobat tomu Benovu, Leia přemítá o tom, co skutečně znamená být milován. (Cinemax)
(viac)Recenzie (29)
Námětem podobné vynikajícímu Room. Jenže zatímco tam byly využity dva pohledy, za jedno pohled matky, která zažila skutečný život před únosem, za druhé syna, který je ještě dostatečně malý. aby se po návratu do reálného světa bez větších nesnází adaptoval, Stockholm, Pennsylvania přináší pohled na podobnou situaci z třetí perspektivy. Konkrétně z pohledu dívky, která byla v době únosu příliš malá, aby si pamatovala svět kolem, a v době nálezu příliš dospělá, na to aby dokázala náš běžný svět pochopit a přizpůsobit se mu. Řemeslně je Stockholm oproti zmíněnému Room více průměrný, spíše televizně laděný, role jsou víceméně osazené nevýraznými herci, jejichž herecké výkony jsou jen solidní, ačkoli já mám pro Saoirse slabost, což filmu lehce přidává. Film podle mého více zapůsobí myšlenkama, které v divákovi může vyvolat, než tím, co mu konkrétně přednese. Mně každopádně i po dokoukání snímek několikrát úspěšně zaplnil hlavu přemýšlením nad dívkou, pro níž je život ve sklepě, díky sedmnácti letům v něm prožitým, přirozenější realitou, než život kdekoli jinde a stejně tak přemýšlením nad matkou, kterou nadálé události dovedou do takového psychického kolapsu, že se sama začne k dceři jejím omezováním svým způsobem chovat podobně jako by byla sama v roli únosce. Navíc mě zaujal otevřený konec, který mě nutí pohrávat si s myšlenkou, že se sama Leia stává věrnou kopií svého "opatrovníka" a smysl svého života nachází v tom, že ho dožije v jeho stopách se svým "vlastním" dítětem. 70% ()
Sledovat kariéru Saoirse Ronan je pro mě stále něco jako chlípné voyerství, ze kterého se cítím trochu provinile. V tomto případě dvojnásob, protože jsem neustále nucen dívat se na její mlčenlivé osamění v pokojíku skrze statické záběry, které pracují pro překvapivě odvážnou tezi, zdali skutečný život není ve své podstatě stejně uzavřený a omezený, jako pod zavřenými sklepními dveřmi člověka, "který to s vámi myslí dobře". Nemusíme se bát, že bychom během stopáže pronikli za bezvýraznou tvář protagonistky, zato v polovině přijde neočekávaný zlom, který sice film překvapivě odešle kamsi do čistě thrillerových vod, ovšem těžko říct, na co jiného bychom se mohli poté dívat, kdyby se příběh držel stále ve stejných mantinelech. Na to, jak špatně a staticky je to zrežírovaný, má ten film vlastně docela koule. ()
...Nedokážu říct co je nejhorší co mě v životě potkalo. Jestli být s tebou po celý život nebo být bez tebe po jeho zbytek... Tak tohle bylo celkem zajímavý psychologický drama. Né, že by bylo zpracování filmu nějak dech beroucí a ani hercký výkony nejsou nějak extra oslnivý ale s tématem Stockholmský syndrom si tenhle film poradil celkem obstojně. Je to film nad kterým se divák po dokoukání musí zamyslet. Film klade spoustu otázek na něž se hledá odpověď jen velice stěží, pro toho co takovou situaci nezažil. Jedna věc je ale jistý. Veškerý oběti únosů a je jedno jestli u nich vznikl Stockholmský syndrom už stejně nebude mít nikdy normální život. Tohle zákonitě musí člověka poznamenat nadosmrti. Slabší 4 hvězdy. ()
Saoirse Ronan je tu vynikajúca ako vždy, takže ani v najmenšom neľutujem, že som si Stockholm, Pennsylvania pozrel, ale inak je to rozhodne najobyčajnejší film celej jej kariéry. Inak zápletka vôbec nie je zlá, mladá žena, ktorá sa po mnohých rokoch väznenia u svojho únoscu, ktorý bol ale pre ňu všetkým konečne vráti ku svojej skutočnej rodine, no všetko je pre ňu úplne nové, ale to prevedenie už priemernejšie a obyčajnejšie skutočne byť nemohlo. Celý čas som mal pocit, že sledujem štandardnú televíznu drámu, takže umelecká hodnota vo väčšine ohľadoch je len minimálna. Ale aspoň ten scenár je v poriadku, síce neponúkne vôbec nič výnimočné, presne niečo takéto sa aj dalo po celý čas čakať, ale vyhovoval mi a navyše aj dĺžka mi prišla ideálne zvolená, aby sa film vyhol slabým miestam. Takže Saoirse Ronan je pre takéto priemerné filmy škoda, ale práve vďaka nej a obstojnému scenáru ma to celkom bavilo a obyčajnú rutinu povýšili na slušný film. 60% ()
A opäť tu máme večne nekonečnú tému uneseného dieťaťa.Problém,ktorý v našej skazenej spoločnosti je prítomný a stále bude.Tento na rozdiel od ostatných je vsadený do horizontu udalostí po nájdení dieťaťa a jeho zbližovania so svojimi rodičmi a skutočným,vonkajším svetom (neviem či ma toto zaujíma).Naviac dievča nedokáže alebo nechce a milujúca matka je tá,ktorá sa postupom času prispôsobuje pravidlám a hre jej dcéry.Smutné.Pointa a hlavná myšlienka príbehu vlastne tkvie v tom,že dievča má vypestovaný pozitívne chorý vzťah k svojmu únoscovi,kedže ju vychovával a staral sa o ňu ako o svoje dieťa celých 17 rokov i jej spomienky naň sú len pozitívneho charakteru.Nie nadarmo sa vraví:,,Otcom Ti je ten kto Ta vychoval,nie ten kto Ta porodil". ()
Galéria (8)
Fotka © Aaron Epstein
![Stockholm, Pennsylvania - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/964/160964555_16a25a.jpg)
Reklama