Réžia:
Robert EggersScenár:
Robert EggersKamera:
Jarin BlaschkeHudba:
Mark KorvenHrajú:
Anya Taylor-Joy, Ralph Ineson, Kate Dickie, Harvey Scrimshaw, Ellie Grainger, Julian Richings, Cat SimmonsVOD (4)
Obsahy(1)
V polovici sedemnásteho storočia mali ľudia bližšie k prírode, bližšie k Bohu a bližšie k iracionálnym javom, ktoré dnes považujeme už len za rozprávky. Sedemčlenná rodina farmára Williama (Ralph Ineson), ktorá v tej dobe žila v relatívne bezpečnej osade v Novom Anglicku, sa po vážnom konflikte so susedmi rozhodla kolóniu opustiť a vydala sa dobývať americkú divočinu. Po krátkom putovaní sa usadili v zemi nikoho, blízko rozľahlého temného lesa, o ktorom by každá citlivá povaha povedala, že působí hrozivo. Zlé tušenie členov farmárovej rodiny podporujú aj nevysvetliteľné udalosti, ktoré sprevádzajú ich nový život. Vrcholom série katastrof je zmiznutie farmárovho najmladšieho syna priamo před očami najstaršej dcery Tomassin (Anya Taylor-Joy), ktorá ho strážila. V atmosfére všadeprítomnej paranoje plynúcej z ďalších zvláštnych udalostí, dochádza k postupného rozkladu rodiny. Tomassin obviňujú zo všetkých nešťastí a dokonca aj z čarodejníctva, napriek tomu, že práve ona je jediná, ktorá si aspoň čiastočne zachová zdravý rozum. A to, čo sa skrýva v temnom lese a doteraz hralo len úlohu pozorovateľa, sa rozhodne udrieť. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (828)
Pěkná píčovina.... ()
Spočiatku sa The Witch javí ako spin-off Shyamalanovej The Village, ale napokon sa z nej vyklube horor, ktorý sa vymyká žánrových šablónam a ani náhodou nechce byť iba ďalším An American Haunting. Krutoprísne starobritskou angličtinou (ktorej snad bez titulkov nerozumejú ani samotní Briti) rezané, o autenticitu doby sa snažiace vykreslenie mentality postáv ale vedie ich chovanie a reakcie k pre diváka neuspokojivým riešeniam situácií. K postavám tak zmagorenými vierou, že sa medzi sebou viacej hystericky modlia a kričaním jeden druhému spovedajú, než normálne konverzujú, si nemožno nájsť cestu, či im držať palce aby sa z toho dostali. Naopak som si prial, aby boli ich osudy už konečne spečatené. V druhej polovici sa totiž film viacej sústredí na ich nekontrolovateľnú psychózu, než na hrozbu samotnej čarodejnice. V udalostiach a ich opodstatneniach nedomyslený film, respektíve film s prapodivnou (akoze čarodejníckou?) logikou. Atmosféra ale hustá, a mladá Anya Taylor-Joy, stelesňujúca jedinú normálnu postavu, je nádejnou newcomerkou. ()
Když uzavřete smlouvu s Kozlem, můžete buď mít pivo za nákupku, nebo v Nové Anglii vcelku nudně dojit krev, uhraňovat slepice a poletovat s ostatníma krávama po sabatech za urputného sáhodlouhého modlení vymatlaných puritánů. Nabubřelá bublina splaskla. Tvůrci nechali nejprve chytře vycákat artové hnědopichy, obrážející se svým uhrovitým pižmem a mastnými vlasy festivaly, a pak vypustili jejich „erudované“ homožvásty na rok kvasit na internety. Teprve poté, až se éter naplnil děsuplnými výkřiky typu „Horor, u kterého se mi třáslo i boa!“, „Nic tak sugestivního jsem od dob Šulín Růž neviděl!“ či „Snad i strašidelnější než poslední díl Heryho Potrata!“, to vypustili mezi rozpačitě tápající heterosexuální konzumeristy. A rázem se to řítí z růžových do modrých čísel jako domeček z karet s modely na spodní prádlo Kelvina Klajna. Jako, on to vyložený průser ani nové veledílo Terence Malíka rozhodně není, je to hutně atmosférické, výborně natočené, dýchá z toho sedmnácté století a jednou za půl hodiny se tam dokonce i něco přihodí. Ale když se člověk zamyslí, co všechno by se dalo v takových reáliích temných lesů středověkého Mejn vyvádět s pořádně lidožravou ježibabou a satanem posedlým capem, chce se mu ječet nad promr (teď fuckt nevím, jestli „h“ nebo „d“) aným potenciálem. Místo nějakých hustých fines tam starý Brůna jen tři čtvrtiny hrací doby štípe dříví, sametovým barytonem vyplachuje své stádo v hříchu análně počatých malých pilgrimů puritánskými bonbonmoty a nechává se dusit pouze tou starou hašteřivou čarodějnicí, kterou si vzal za ženu. Ke konci ho to sice aspoň trkne, ale tím už ze mě víc než 2,4945648 hvězdy prostě nevydojil. ()
Unikát. Jakoby se kameraman přenesl strojem času o několik století zpět a točil pocity rodiny v izolaci uprostřed temných hvozdů. A těmhle dobovým pocitům je podřízeno vše – archaický jazyk, velká zbožnost, která v té době prostupovala každým jedincem, strach z neznámého, strach dokonce i z lesa vedle vás, kde dle tehdejších doměnek sídlilo zlo, zlí duchové a čarodějnice. Protože víra v Krista a strach z pekelných sil byla tehdy vším, je celý film prosáknut zbožnou mluvou, modlitbami a iracionálním chováním, což – jak se zdá ze zdejšího hodnocení – tupé verbalí osazenstvo, bez znalostí historických souvislostí a zpitomělé mainstreamem, samozřejmě nedocení. My ostatní dáváme palec nahoru, protože takovýchto dobových podobenství, kde autor čerpal z tehdejších písemných pramenů, přibližujích čarodějnické procesy a myšlení zbožných lidiček, je v dnešních kinech jako šafránu. Škoda jen příliš návodného závěru, kdyby měl autor koule na to to hnát přes obyčejnou „psychózu“ jedné vystrašené rodiny, tleskal bych ještě víc. A Anna Taylor-Joy? O té ještě hodně uslyšíme, to si pište! ()
(50th KVIFF) Ač fanoušek hororu, nezařazuju většinou žánrové filmy na špici různých žebříčků, protože současný horor nedosahuje zpravidla takových kvalit, rozpočtů a myšlenkových podhoubí, aby mohl soutěžit s filmy jiných žánrů. The Witch je pro mě nicméně opravdu jeden ze tří nejlepších, ne-li vůbec nejlepší film padesátého karlovarského filmového festivalu, ačkoli možná úplně neodpovídá tomu, co někteří nalití diváci čekají od filmu z půlnoční sekce. Takhle dokonale režijně zvládnutý horor se totiž vidí jednou za uherský rok. The Witch není zábava - je to temný, děsivý, depresivní film. Absolutně přesvědčivé prostředí Nové Anglie sedmnáctého století, postavy i jejich jazyk, respektive témata o kterých se baví. A až hmatatelný strach z neznáma ukrytého v lesích, z čarodějnice, pomocnice ďábla, která ústřední rodinu ohrožuje a svádí ji do šílenství. Eggers čarodějnici ukazuje velmi zřídka, ale když už ji v krátkých, ale působivých prostřizích ukáže, tak to stojí za to. Fuj. Mnohem víc se zabývá otcem, matkou, dcerou a synem. Zobrazuje, jak střet s nadpřirozenem poznamenal jejich vztahy, jak se mezi ně vkrádá nejistota a podezřívavost. Záběr na rozrušeného otce, jak uprostřed noci štípá dřevo, je díky Eggersovu mistrovství podobně děsivý a nepříjemný, jako záběr na čarodějnici provádějící rituál s bezbranným batoletem. Při scéně uzdravování Caleba jsem se vyloženě vynervovaně vrtěl v sedačce a po zádech mi šel mráz. Film naštěstí na rozdíl od mnoha jiných hororů neklopýtne ani v závěru, jeho finále je zcela uspokojivé. Po projekci mi došlo, že takovýhle hororový film jsem chtěl vždycky vidět, ačkoli jsem si to ani neuvědomoval. 100 % ()
Po ukázkách jsem doufal, že z Čarodějnice budu nadšen. Nakonec je to spíš jen takové nenápadně mírné znepokojení z přemíry náboženství a jednoho vytvořeného kultu čarodějnictví v Nové Anglii. Film vlastně neobsahuje nic objevného a tak je tu jediná věc, kterou může nalákat. A tou je atmosféra. A atmosféra je tady rozhodně brutální, jenže nedělá celej film. Bohužel. ()
║Rozpočet $3,5milióna║Tržby USA $25,138,705║Tržby Celosvetovo $40,423,945▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $2,206,993║ Tržby za predaj DVD v USA $1,940,210║ Ide o dosť rozporuplné pocity, škoda, niečo dobré, niečo rozvláčne do prázdna, tie sopľavé decká boli troška čudné, ináč herecky dosť slušné. /50%/ ()
Celkem uhrančivý a podmanivý snímek, tedy až na ten závěrečný vizualizovaný obsah vědomí Jindřicha Františka Bobliga z Edelstadtu, takhle to asi tak nějak podle něj vypadalo při sabatu na Petrových kamenech...tady je ale ta doslovnost nadbytečná... ()
Chybělo sotva pár desítek vteřin a mohlo jít o nejlepší horror posledních let. Jenže tu jsou a jejich přítomnost zamrzí o to více, že v nich není ani tak problém s tím co zobrazují jako spíše s tím jak to zobrazují. Každopádně jinak bez výhrad. Je tu vše co má "ozajstný starosvětský horror" obsahovat; znepokojivá atmosféra, gradující psycho uvnitř uzavřené komunity (v tomto případě rodiny "na samotě u lesa"), obnažování pečlivě vykreslených charakterů až na kost, strachy, zlo i předsudky vycházející z nás, znepokojivé výjevy... K tomuto nelze mít žádné výhrady; zvlášť když se k tomu přičtě působivá kamera à la holandští mistři a herecké výkony, která stojí za vyzdvihnutí u celé rodinky, ale tuplem pak u dětí. Nepamatuji, kdy TAK složité role TAK dobře zahrála hned čtveřice děcek. Snad Eggers u horroru chvíli zůstane, protože podobného přístupu se tomuto žánru v posledních letech hrubě nedostává. ()
Poctivé psycho, které vás tak zaujme, že ani nestihnete vzít Boží jméno nadarmo. Dobová atmosféra je skvěle navozená starou angličtinou, která zní z úst Ralpha Inesona opravdu působivě. Ten člověk má neuvěřitelně výrazný hlas. Některé scény jsou až geniálně znepokojující. Třeba rozjařená dvojčata honící kozla a zpívající písničku o Čertíkovi. Anya Taylor-Joy se šance chopila skvěle a přeju jí další role. ()
(2x kino) -- "Wouldst thou like the taste of butter and pretty dress? Wouldst thou like to live deliciously? Wouldst thou like to see the world?" ()
„TENTO FILM JE ZALOŽEN NA LEGENDÁCH, POHÁDKÁCH, PŘÍBĚZÍCH A HISTORICKÝCH DOKUMENTECH O ČARODĚJNICTVÍ…“ /// William, z boží vůle farmář, tam na samotě u lesa z boží vůle přišel o syna. Bůh je všude, ale ve jménu ďábla se nebojej bejt drsný, i když o strašení se stará hudba. A les. A představa, že tam někde je. Minimalistická podívaná s pár herci, zvuky, divadelními dialogy… A parádní hororový dětský výkony. Farmářský drama, ve kterým nejde vo úrodu a jeho námětem by tutově nepohrdl ani šílenec Trier. Vod 4 hvězd by to mohla vodříznou jedině pointa… aha takže nic! Škoda, páč horor plnej takovejhle dialogů a divadla jsem už dlouho neviděl. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Králík nám zabil psa. 2.) Thx za titule „Rendiss“ a „kolcak“. /// PŘÍBĚH *** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ ** ()
Příběh o pošahané rodince! Čarodějnice je jen název filmu. ()
Konečně jsem pochopila, co před sedmi lety v Cannes promítali těm lidičkám, kterým Antichrist připadal jako roztomilá, bezobsažná, pompézní hovadina bez myšlenky a stopy smyslu. Ale tak aspoň můžu na moderní horor pro jednou nadávat i z jiného důvodu, než že je k prasknutí natřískaný těmi nejlínějšími lekačkami. Už i to je dneska asi pokrok. ()
Byť Čarodějnice není úplně mým šálkem čaje, své kvality má a stěží najdeme konkurenční horor téhož období. Chválím především prostředí, ve kterém se Witch odehrává, kde režisér perfektně vystihl dobu ranného novověku v Nové Anglii se silným náboženským podtextem a striktním vývojem chování puritánské rodiny. Herecké výkony jsou perfektní, především psychopatická Kate Dickie v roli matky je tak uvěřitelná, že ten dusný terror z filmu cítí divák na vlastní kůži. Za chválu stojí i milá Anya Taylor- Joy, znepokojivý Ralph Ineson a ďábelský kozel, po jehož výkonu na kozy v Zoologické zahradě už nesáhnu. Atmosféra je správně tíživá a dusná, sice zamrzí, že napětí příliš film nevydoluje, ale nudit jsem se nestihl, což je podstatné. Witch se neodvážím příliš doporučovat, poněvadž většina moderních diváků film nepobere a nic jim nedá, což je pochopitelné vzhledem k absenci barviček a lekaček. Story 7/10, Atmosféra 7/10, Gore 3/10, Vizuál 6/10, Akce 2/10, Napětí 5/10,Humor 0/10. Zábavnost 6/10. 70% ()
„Nie je ľahké vstať do pochmúrneho dňa.“ Keď v r. 2015 priletela Čarodejnica, sprevádzala ju povesť hororovej udalosti a jedného z najvýraznejších hororov (minimálne) dotyčného roka. Moje očakávania preto neboli malé. Dvojnásobne po tom, ako ma z trailerov a fotiek oslovila prekrásne pochmúrna vizuálna stránka. Temné, jesenno-zimné hlboké lesy, na ich kraji malý statok a v lese možno áno možno nie žije čarodejnica. K tomu viacero drsných motívov ako temné 17. storočie, osídľovanie divokej prírody prvými kolonizátormi alebo poverčivosť a strach voči vyšším mocnostiam, v ktorých existenciu sa vtedy bežne verilo. Stupeň tešingu ešte stúpol. Výsledkom som bol však bohužiaľ do značnej miery sklamaný. Na rozdiel od niektorých tunajších komentátorov si nemyslím, že by nešlo o horor. Naopak, je to ukážkový, dalo by sa povedať čistý horor. Je jasné, že sa od prvých minút v lese deje niečo nadprirodzené, že nejde o predstavu postavy, ani o nič podobné. Mnohé veci z toho dokonca priamo vidíme, síce krátko, ale vidíme (čarodejnica a bábätko, čarodejnica vo svojej lesnej chyži, sabat). Nechápem, ako niekto môže tvrdiť, že si to celé len predstavovala hrdinka. Kto chce Satana vidieť v plnej kráse, nech si pozrie schwarzeneggerovku Koniec dní, tam si ho užije dosýta. Ja niečo také nepotrebujem, čiže v tomto ohľade som si Čarodejnicu užil. Akurát proste si niektorí diváci odvykli od tohto typu strašenia a obávam sa, či nepatrím k nim. Odvykli sme si od strašenia mrazivého, pomalého, nebezpečného, zákerného, rafinovaného a na prvý pohľad nenápadného. Strašenia, ktoré vzniká z tu viac, tu menej nápadných náznakov (a nie z toho, že by hororové veci boli explicitne ukázané). Príbeh je jednoduchý, ale nie priamočiary a mnohé veci si budete musieť domyslieť, nič sa nedá robiť. Čarodejnica neobsahuje žiadne gore, ani ľakačky, keď v hrobovom tichu zvrieskne hudba. To je v poriadku. Napriek tomu ma snímka neoslovila. V r. 2018 som si ju pozrel ešte raz a stále mi pripadala preceňovaná, ale zas uznávam, že aj veľmi inšpiratívna. Atmosféra je úžasne nenormálna (napriek tomu mi lesy v Záhade Blair Witch pripadali desivejšie). Neľudská hudba, ponuré hory, ponurí ľudia v čele s ponurými scary dvojčatami, extrémisticky ponurý kozel, ponuré modlitby, ponuré náznaky čohosi príšerne zlovestného, čo sa vás nielenže nebojí, ale naopak: dokonca to vyložene čaká na prvú príležitosť, aby vás to zabilo. Sychravé dni sú nanič, ale to je ešte pohodička. Najhoršie zvyknú bývať noci tlačiace sa na statok zo všetkých strán,. Noci pred ktorými sú postavy bezmocné. noci, počas ktorých hrdinovia tušia, že do nášho sveta prichádza čosi zlé. Ale je to vôbec náš svet? Alebo skôr ich? Treba uznanlivo prikývnuť hlavou: atmosféra je skutočne celistvá, nepríjemná, intenzívna, silná. Autentická. K tomu hustoprísne scény (Čierny Filip, posledná scéna). Ale žiaľ tiež nezaujímavé postavy, možno až príliš pomalé tempo a v neposlednom rade scenár, ktorý mi pripadal nudný. Veľké množstvo náboženských rečí chápem, vtedy bola skrátka taká doba, ale to ešte neznamená, že ma bavili. Za mínus označujem aj miestami čudné správanie postáv. V lese sa mi stratia deti. Čo urobím? Stojím X hodín na jeho okraji a volám ich mená...? Plus nejasné niektoré pasáže (čo urobila čarodejnica s bábätkom?). () (menej) (viac)
Eggers dokáže bravurním způsobem budovat atmosféru. "Čarodějnice" tak představuje nenápadně pohlcující film, zcela prostý laciných žánrových postupů a formálních nástrojů. Eggers vystihuje hrůzu a bázeň na straně poutníků, přicházejících v sedmnáctém století ze světa bohabojné civilizace do světa divočiny a hlavně čelící psychickému rozkladu v ponorkové bezvýchodné situaci. Navíc je ale také nechává pocítit diváky. Po znepokojivě úlevném finále si najednou uvědomíte, že jste totálně v tenzi a že už nikdy nechcete jít do petting zoo. V nadcházejícím "Majáku" se věnuje macho hierarchii a formuje své postavy ve vztahu k jejich minulosti coby něčemu, před čím chtějí utíkat. V debutu "Čarodějnice" pečlivě mapuje dynamiku uvnitř rodiny, která se ocitá v situaci existenční a životní nouze, kde minulost se naopak stává slastným mýtem i břemenem vyhrocujícím jejich situaci. Navíc Eggers bravurně vystihuje podstatu čarodějnictví coby strašáka, cejchu i osvobozující úlevy ve společnosti sešněrované fanatickou oddaností víře. ()
// Kladivo na tenhle film. ()
ani nepamatuji, kdy jsem naposledy viděl tak přesný, tak výstižný film, kde logika vývoje ve vzájemně neodlučitelných rovinách světské i duchovní ani na okamžik nezaváhá a vymezuje děsivě jednosměrnou cestu ke znepokojivému cíli jasně determinovanému ve vůbec první scéně prvním hříchem. nejen vzhledem k ohromující autenticitě při vystižení dobové mentality, k dokonale cílevědomému zpracování, které mi z nějakého důvodu připomnělo přísnou soustředěnost režie Michaela Hanekeho, a velmi výstižnému, uváženému a uvědomělému uchopení nadpřirozeného elementu, ale především zmíněnou determinovaností v logice pevného řetězce událostí budil film takovou hrůzu a plně si zasloužil zařazení do kategorie "hororu". bojím se, že přesně takto se věci měly a mají. ()
Kvalitní atmosferický horor z prostředí temných pohanských lesů a vírou zaslepených vyvrženců, kde se bohužel naplnila ta obava, že už to na mě bude moc art. Přičti si k tomu šum multikina včetně dvou vyrušujících blbek přímo z řad "personálu", byl z toho nic moc zážitek, co nic nezanechá. Viz úplně o hovně koment. ()
Reklama