Réžia:
Robert EggersScenár:
Robert EggersKamera:
Jarin BlaschkeHudba:
Mark KorvenHrajú:
Anya Taylor-Joy, Ralph Ineson, Kate Dickie, Harvey Scrimshaw, Ellie Grainger, Julian Richings, Cat SimmonsVOD (4)
Obsahy(1)
V polovici sedemnásteho storočia mali ľudia bližšie k prírode, bližšie k Bohu a bližšie k iracionálnym javom, ktoré dnes považujeme už len za rozprávky. Sedemčlenná rodina farmára Williama (Ralph Ineson), ktorá v tej dobe žila v relatívne bezpečnej osade v Novom Anglicku, sa po vážnom konflikte so susedmi rozhodla kolóniu opustiť a vydala sa dobývať americkú divočinu. Po krátkom putovaní sa usadili v zemi nikoho, blízko rozľahlého temného lesa, o ktorom by každá citlivá povaha povedala, že působí hrozivo. Zlé tušenie členov farmárovej rodiny podporujú aj nevysvetliteľné udalosti, ktoré sprevádzajú ich nový život. Vrcholom série katastrof je zmiznutie farmárovho najmladšieho syna priamo před očami najstaršej dcery Tomassin (Anya Taylor-Joy), ktorá ho strážila. V atmosfére všadeprítomnej paranoje plynúcej z ďalších zvláštnych udalostí, dochádza k postupného rozkladu rodiny. Tomassin obviňujú zo všetkých nešťastí a dokonca aj z čarodejníctva, napriek tomu, že práve ona je jediná, ktorá si aspoň čiastočne zachová zdravý rozum. A to, čo sa skrýva v temnom lese a doteraz hralo len úlohu pozorovateľa, sa rozhodne udrieť. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (828)
Bez šance. Všetko ako má byť. The Witch? The Recruit! (...a The Exorcist medzi čarodejníckymi horrormi) ()
Minimalistický film s mimořádně hutnou atmosférou. Mimořádně. Z vesnice vyhnaná rodina žije u lesa a v tom lese zase žije čarodějnice. Zlá. Děsně zlá. A tihle dobří, pobožní lidé z toho mají tuze zamotané hlavy... už od momentu, kdy zmizí kojenec, je jasné, že to nebude dobré. Body za dobové hadry a starou angličtinu, za kameru, děsivě skřípavou hudbu a herecké výkony. ()
Výborný komorní horor, který se svou brilantně budovanou atmosférou předčí mnohé filmy v rámci stejného žánru. The Witch v hororovém rybníčku vyčnívá jednak díky zvolenému časovému období, ale také díky uvěřitelným hereckým výkonům, které posouvají meze filmu ještě o notný kus dále. Skvělá práce! ()
Tahle pohádka o ježibabě opravdu není pro děti. A určitě ani pro spoustu citlivějších dospělých. Ona to vlastně ani není pohádka, jako spíš po čertech dobré horrorové drama. Jen jednu věc jsem příliš nepochopil - proč se nejstarší dcera tolik obávala toho, že bude muset jít sloužit do vesnice? Odejít od jejích jurodivých rodičů a rozeřvaných fakanů-sourozenců z chalupy na konci světa by pro ni mělo být vytouženým snem, i kdyby pak třeba musela dělat matraci nějakému chlípnému pupkatému panu domácímu. Vždyť i smlouva se samotným Ďáblem by pro ni byla vysvobozením... ()
Trailer uměl nakopnout ale to je vše jinak je to křesťanská nuda nic se neděje žádnou atmosféru to nemá nudný příběh kozo mrd asi nejlepší prostě film o ničem. ()
Nečekaně umělecký počin, který si zaslouží jen chválu. Syrové, depresivní a tajemné. ()
Ze začátku musím napsat, že po návštěvě kina jsem zde nahodil pouhé 2* . Tento film si zkrátka zaslouží maximální pozornost a soustředění, které však v kině, ve společnosti post pubertálních párů, požírajících kila popcornu, nedostanete do té správné fáze. Takže jsem odcházel zklamaný z důvodů pocitů, že The Witch je jen jedna náboženská art nuda s místy jemně mrazivou atmosférou. S odstupem doby jsem se rozhodl, že filmu dám ,,druhou šanci", pořídil jsem si jej na DVD, udělal si čas v příjemnou podvečerní hodinu a teď se musím veřejně omluvit, za moje staré, neobjektivní, hodnocení. The Witch je opravdu originiální film, s naprosto jinou atmosférou něž 99% hororů, velice syrovou, depresivní a vážně hrůzu nahánějící. Ta atomosféra tamní doby, kdy Williamsovi , náboženští fanatici, vyhoštěni z vesnice, zažívají sociální krizi v novém domově u hlubokého lesa, mají hlad a děti jim umírají pod rukama opravdu nechutné čarodějnice ! Celý děj nabere naprosto opačný smysl v poslední třetině a člověku dochází, že jde vlastně celou dobu o něco úplně jiného. Spojením deprese, opravdu čirého strachu, zoufalství, špíny a syrovosti 17.století, čarodějnicí, která je vážně nechutně strašidelná, důkaz, jak náboženství dokázalo totálně zfanatizovat, dělá z The Witch opravdu unikátní horor, zcela jiný, než jsou ty ostatní. Chápu místní hodnocení, ale vězte, tenhle film je opravdu potřeba vnímat hodně hluboce. Na druhý pokus jsem nadšen a zbytek dne doprovázen vážně depresivním pocitem. ()
Tohle bylo silné kafe. Velmi znepokojivý film. Dlouho jsme takový neviděl. Připomněl mi Rituál (2017) od Netflixu. Akorát nezkonil závěr. Atmosféra houstne a díky barevné paletě je výlet do tohoto domku u lesa značně depresivní. Není divu, je 17. století a pověry o zlu říkají báby na každém rohu. Ovšem tento dům má smůlu, že stojí u lesa, ve kterém je skutečné zlo. Manžel od rodiny se snaží uživit ženu i děti. Děti přidělávají starosti a příběh se točí především okolo nejstarší dcery (Anya Taylor-Joy). Znepokojivé výjevy, děsivý les, hnusná čarodějnice a hlavně atmosféra, která vám nedá spát. Tak snadno by se dal popsat film The Witch. Užil jsem si ho od začátku do konce, protože jsem vůbec nevěděl, co na mě čeká. Výsledek je příjemně překvapil, protože to je horor, který si na nic nehraje. Nemusí mít lekačky ani krev. Tohle je prostě hnusný a depresivní příběh, který je prostě silný sám o sobě. Finále je pak značně vyhrocené a samotný závěr překvapivý. Pro mě osobně i uspokojující. (75 %) ()
Eggersovi se podařilo zcela věrně zachytit dobovou atmosféru, běžný život na samotě uprostřed 17. století a vliv, jaký mělo na tehdejší puritánskou společnost všudypřítomné náboženství. Zároveň mistrně vystihl rozklad rodiny, do jejíhož středu zasáhlo čaodějnictví. Upřímně řečeno podle mě by to fungovalo i bez nadpřirozeného prvku, protože tehdejší hluboce věřící byli i bez něj náchylní věřit všemožným bludům. Nicméně ten prvek tu byl, a pokud pominu samotný konec, fungoval na jedničku. A své si odvedli i herci. Talentovaná Anya Taylo-Joy má určitě budoucnost, ale nejvíc mě bavila Kate Dickie, která tu po Lyse Arry v GoT vystřihla další psychotickou matku a utvrdila mě v tom, že jí bych dítě na hlídání nikdy nesvěřil. Eggers na sebe svým celovečerním debutem upletl bič, tak jsem zvědav, co bude dál. 90% ()
Netradičná psychologicko-horrorová tragédia priam shakespearovských rozmerov. 90%. ()
Atmosféra dobrá. Oceňujem, že sa režisér hrá s divákom a nikdy mu neponúkne úplne gore scénu, hoci v mnohých prípadoch k tomu smeruje. Ku koncu sa to mení na temnú rozprávku, čo znova oceňujem. Hlavná predstaviteľka je pekná a uveriteľná. Celkovo sa mi casting páčil. Bohužiaľ čo sa týka zmyslu ich dialógov tak des a hrôza. Neustále modlenie. Neustála snaha o pochopenie príčinných udalostí cez vreskot a jakot uberali z atmosféry a to riadne. Film sa stáva nekonzistentným. Oceňujem detaily - ako je staroangličtina aj postupné rozuzlenie problému a celkovo dekolt mladej čarodejnice, ale narúšanie mýtickosti a strašidelnosti cez neustále zábery pokánia a zúfalstva v mnohom poukazuje na nereálnosť motivácií, kedy by postavy mali hovoriť o problémoch čo sa okolo nich dejú, než skôr mlčať. Takto je potom rozpad rodinného spoločenstva celkom jasný a do oči bijúci a uberá filmu na logickosti a inteligentnosti. Priemer. Ale zapamätateľný. Po druhom pozretí zvyšujem o jednu. Je to spravené naozaj výborne. ()
Tak toto mi brutalne nesadlo aj ked som mal tusenie do coho idem. Napinave to nebolo ani na sekundu. Zaujmave na tom filme je snad len vykreslenie postav totalnych nabozenskych magorov. Mna ale strasne srali. Dobre im tak. Lepsi koniec si aj tak nezasluzili. Film vhodny pre divakov, ktori maju radi neprikraslene zobrazenie toho aki magori zili v minulosti. ()
"Ďábel i Bibli cituje.." ()
je to skoro stejný film jako asterovo heredity, jen v jiných kulisách ()
Série maloměstských hororů Paranormal Activity a Insidious nás nadpřirozené úkazy učí vnímat racionálně s možností démony zachytit a následně vypudit, ale režisér Eggers svým hrdinům v 17. století takové neděje nedává. Inspirován výpověďmi a záznamy z čarodějnických procesů, dobu evokuje nejen pečlivou výpravou, ale i archaickou mluvou (slovesně i obsahově) a detailním zobrazením denních rituálů. Úžasná mizanscéna – husté lesy jsou pod depresivními šedými filtry opravdovým bludištěm a střídmé vybavení rodinné osady je zranitelnost a bezmoc sama. Plouživé kamery v poměrně dlouhých záběrech je užito k vypravěčské gradaci, ale šok přichází zpravidla nepředvídatelně. Že tep zvedají hlavně „lekačky“ podpořené hlasitým zvukovým podkresem je skoro až škoda. Eggers je totiž schopen vzbudit hrůzu i statickým záběrem na větve zmítající se ve větru. ()
Kostnatá mluva venovaná najmä náboženstvu doprevádzaná svitom lampy či ohňa. Drtivú väčšinu času sa tu nič zásadné nedeje. Dá sa len sledovať ťažký život rodiny v ťažkej dobe. Len vďaka občasným, naozaj vydareným, výjavom s čarodejnicou sa za pomoci hudby podarilo držať ako tak dobrú atmosféru. Bohužiaľ čakanie na niečo veľké či zásadné zostane nenaplnené. Chcelo to viac čarodejnice, menej kresťanských blábolov a hlavne finále na úrovni. ()
Atmosféra papundeklová, „zvraty“ očekávatelné, pointa jalová, postavy na facku a finále nápadité asi jako závěr stodvacátého pokračování Paranormal Activity. Oceňuji formu, která měla nastolit dusnou atmosféru a vyschízovat diváka. Autoři však tlačili na pilu tolik, že pocit všudypřítomného strachu a zmaru ve vás nakonec nevyvolá příběh samotný, jako spíš pocit, že je vám osud tý bandy nesympatických fanatiků po lobotomii (alias spořádané rodinky) naprosto jedno, a že právě to z vás dělá tak trochu psychopata taky. ()
Ponurej film, který na diváka dýchne nepříjemnou atmosférou už od první minuty a také film, který tak trochu klame názvem i coverem. The Witch není jen další béčkový horor určený čistě na pobavení, ale je to především temný thriller. Zmínka o The Village je tu skutečně na místě, ale řekl bych, že The Witch jde v atmosféře ještě o něco dál a ve výsledku rozhodně nejde pro mainstreamového diváka o tak dobře stravitelný film. Jediné, co mě trochu mrzí, je zbytečná doslovnost. Osobně bych si dokázal představit některé scény méně explicitní. Nicméně i tak parádní film s luxusními hereckými výkony a jedinečnou atmosférou slovanských legend. Spoiler alert: Geralt nepřijel. :( ()
Neurazilo, ale ani nijak závratně neoslnilo. Vedle vynikající výpravy se film může pyšnit i dobovou uvěřitelností, čímž je kolonizační sedmnácté století. Dále docela nevšední pojetí hororu operující s minimem a neoplývající přílišným nadpřirozenem. To tu sice je, ale ne v takové míře jakou byste očekávali u moderně pojatých hororů. Robert Eggers sice umí dobře pracovat s atmosférou, ale přišlo mi, že se z ní dalo vymáčknout mnohem více. Většinu času se příběh odehrává na rodinné osadě a kupříkladu větší využití lokality blízkého lesa by potenciál čarodějnického hororu reprodukovalo lépe. Místo toho tkví děsivost v "panbíčkářské histerii", která je sice typická pro tak pobožnou dobu, ale negraduje film k uspokojivé katarzi. Scény v čarodějnickém brlohu, u něj a pak také finální scéna s rituálním tancem právě patří k tomu nejvíce působivému. Kdyby tyto mystické prvky byly ve filmu v hojnější míře, mělo by to dle mě drtivější dopad. ()
Zaslouží si Robert Eggers za svou Čarodějnici, která je zároveň jeho celovečerním debutem, takové nadšené a pochvalné kritiky, které se rojí kolem tohoto snímku? Na prestižním festivalu v Sundance na sebe strhl veškerou pozornost a nakonec si také odnesl cenu za nejlepší režii. Označení jako jeden z nejoriginálnějších a nejděsivějších hororů posledních let se mi zdálo zpočátku hodně nadnesené a chtěl jsem se tedy o tomto tvrzení přesvědčit na vlastní oči. Čarodějnice je opravdu zvláštní film a zcela se vymyká klasické struktuře hororového žánru, ale o to víc působí věrohodněji a děsivěji. Divák, který je zvyklý v hororech na přívaly nechutných, krvavých, nebo lekavých scén má pocit, že přišel na úplně jiný film, který s žánrem horor nemá nic společného. Sledujeme spíše jakési rodinné drama ze 17. století zasazené do nehostinného a drsného prostředí Nové Anglie a téměř poklidný rytmus první třetiny filmu je nejdříve až zarážející. Kromě úvodní scény, kdy je rodina nucena kvůli neshodám se sousedy opustit osadu, se zbytek celého filmu odehrává pouze v prostorách nově osídleného obydlí u rozlehlého temného lesa. Každým novým záběrem pociťujeme stále větší neklid a tušení něčeho neblahého. Celá rodina žije v silné víře v Boha, ale i ta se začíná hodně podlamovat ve světle nastálých událostí. Nejsilnější stránkou filmu je zachycení narůstajícího paranoidního stavu mezi členy rodiny, který se ještě více stupňuje chováním dvou mladších sourozenců Tomassin. Kromě hlavní hrdinky, nejstarší dcery Tomassin, kterou sugestivně zahrála Anya Taylor-Joy, patří velký obdiv i Kate Dickie v roli matky, kterou nejvíce zasahuje postupný rozklad celé rodiny a její proměna v rámci celého snímku je nejviditelnější. Režisér neustále drží příběh pevně ve svých rukou a nechává nás v neustálém napětí při každé nové scéně. Střih je vždy proveden přesně v ten správný okamžik, aby příběh nesklouzl do průměrnosti či trapnosti. Narůstající zlo a atmosféru strachu významně dokresluje hudba Marka Korvena, který využívá i dobové nástroje (např. Nyckelharpa) či zvuky přírody, které jsou v nějaké podobě přítomné v každém záběru. K docílení větší děsivosti scén pak zařazuje disharmonicky znějící zpívané žalmy. Velkou zásluhu na celkovém dojmu z filmu (pocity hrůzy se stupňují opravdu každým záběrem) má i kameraman Jarin Blaschke, který pro natáčení zvolil kameru ARRI Alexa “ArriRaw” se speciálními objektivy, díky kterým se předměty a lidé v popředí jeví ještě vyšší v poměru k pozadí. Tajuplný a zlověstný les se jeví ještě více impozantněji a záběry v interiérech zase prohlubuji v divákovi pocit klaustrofobie. Přípravné práce trvaly pět let a Egger si dal záležet na každém detailu ve filmu, aby vše působilo co nejvíce autenticky a uvěřitelně. Herci nepoužívali žádná líčidla, obydlí bylo přesně rekonstruováno na základě historických podkladů včetně vybavení domácnosti, dialogy a zejména texty modliteb byly pečlivě vybrány aby přesně zachytili dobu a místo. Divák se tedy nemusí rozptylovat ničím co by mu jinak kazilo zážitek. Celou projekci provázelo ticho v sále (kromě závěrečné scény, kterou přesto režisér zvládl mistrně utnout), které jsem u žádného jiného filmu dlouho nezažil. Čarodějnice je opravdu originálně a chytře natočený horor, který je o tužbách, hříchu, pocitu vinny, víře a hlavně strachu z neznámého. V dobách temného 17. století tyto pocity lidé zažívali mnohem intenzivněji a hranice mezi skutečností a fikcí se často stíraly. Samotný film proto působí až mrazivě přesvědčivě. Plíživé zlo sice pociťujeme během celého filmu, ale jde zde po většinu doby dobře “ukryto” a o to víc diváka dráždí a ochromuje. Viděno: novinářská projekce (17.03.2016), CinemArt. Hodnocení: 90% () (menej) (viac)