Tvorcovia:
Paolo SorrentinoRéžia:
Paolo SorrentinoKamera:
Luca BigazziHudba:
Lele MarchitelliHrajú:
Jude Law, Diane Keaton, Silvio Orlando, Javier Cámara, Scott Shepherd, Cécile de France, Ludivine Sagnier, Toni Bertorelli, James Cromwell, Ignazio Oliva (viac)Epizódy(10)
Obsahy(2)
Nový seriál od režiséra oscarového snímku Velká nádhera vypráví kontroverzní příběh o začátku pontifikátu hlavy katolické církve Pia XIII., vlastním jménem Lennyho Belarda. První americký papež je složitá a rozporuplná postava, která je ve svém počínání tak konzervativní, že to hraničí až s obskurností. Přesto má ale hluboký soucit s chudými a potřebnými. Je to velice vlivný muž, který si zatvrzele drží odstup od vatikánských pochlebovačů, aniž si připouští možné důsledky svého postoje. V desetidílné sérii se představí držitel dvou nominací na Oscara Jude Law v hlavní roli Pia XIII. a oscarová Diane Keaton jako řádová sestra Mary, jeptiška ze Spojených států žijící ve Vatikánu. (HBO Europe)
(viac)Recenzie (288)
Zďaleka najlepší seriál roka a možno nielen roka 2016. Začne to ako prvoplánové "vatikánske House of Cards", ale postupne to získava ďalšie úchvatné vrstvy. Dokáže to byť kontroverzné aj hlboko tradičné, rúhavo cynické i nesmierne ľudské, vtipné i dojímavé, sexy aj predchnuté duchovnom. Jude Law v životnej úlohe, scenár a dialógy ako z inej reality a Sorrentino sa usmieva. K tomu geniálna hudba a skvostná úvodná znelka. Absolútne famózna záležitosť. ()
Původně jsem si myslel, že Paolo Sorrentino natočí něco drsnějšího a kritičtějšího vůči církvi. Ale on to vlastně dokázal, přestože si myslím, že církev naprosto vůbec neurazil. Spíše jenom poukázal na určitý stav a vše ostatní přijal s absolutní pokorou. Jude Law tu totiž hraje fiktivního papeže, který je extravagantní, ale zároveň silně konzervativní. Kouří, přirovnává se k Daft Punk a mluví otevřeně o tom, že nevěří v Boha. On totiž skutečným Bohem je. No a Sorrentino celý ten seriál bez hlubšího příběhu, ale se silnými momenty, natočil tak, jak dokáže jenom on. Efektivně, s perfektním soundtrackem a zároveň z herců vymáčkl absolutní maximum. Tudíž Vás v případě deseti dílů tohoto seriálu netáhne samotný příběh, který v podstatě neexistuje, ale jednotlivé postavy, kde ani jedna není divákovi nejbližší, ale zároveň se jim nedá upřít zajímavost. Mladý papež je neskutečně zvláštní seriál a fascinuje mě, že něco takového vůbec mohlo vzniknout. A co víc, že mě ho to donutilo dokoukat až do konce. A ti, co tento seriál vnímají jako urážku církve, raději ignoruji, protože kromě extravagantnosti na tomhle seriálu nevidím nic, co by církev zesměšňovalo. Spíše naopak. Moc pěkný a zajímavý projekt, o kterém věřím, že se bude hodně dlouho mluvit a akorát tak umocní skutečnost, že Paolo Sorrentino je režisér, který tu dlouho nebyl a pravděpodobně tu dlouho zase nebude. Jo a české vlajky v davech jakožto odpověď za Český národní symfonický orchestr, který skládal pro tento seriál hudbu, vnímám více než pozitivně…:-) ()
Velké zklamání, dané především očekáváními z prvních dílů. Odpoutaná a nepředvídatelná první polovina je potěcha pro to spirituální i zemité v nás. Navíc Law funguje jako dráždivý objekt, který se nikdy nechová tak, jak chceme. Sorrentino si tu vzpomněl na doby, kdy nebyl velmistrem plochého populismu, ale uměl si obrazem a zvukem podmanit dost zásadní existenční koncepty. Vatikán je jeho další terárium plné líných lidských plazů, kteří marně hledají smysl bytí - a v tomhle ohledu je Mladý papež konečně životaschopnou látkou. Jenže pak je tu druhá polovina, především některé části dílů 6–10. Co bylo spontánní, je tu strnulé. Co bylo imaginativní, je tu nahodilé. Ambivalence přechází doslovnost, provokativnost v prvoplánovost. Z postavy papeže se stává triviální "nesrozumitelný svatý". Sorrentino těká, dělá hloupé scenáristické kopance (kauza s dopisy ve stole? wtf?), hudbu používá občas vysloveně předvádivě (Kalinka? Come on!) a namísto surrálného klokana se zahradami Vatikánu prohání tak trošku troškovská svatá Juana. Závěrečná pointa je bohužel Paolo model Mládí. Nabubřelé, prázdné, křečovité, banální... Tenhle seriál si cením za prvotní energii, s jakou narušuje tradiční představy o žánru a dramaturgické koncepci, ale v závěru se ukáže, že trocha rigidity by tu vůbec nezaškodila. Sorrentino překypuje vším možným, ale rozhodně ne schopností autocenzury. Brilantní momenty tak střídají rozpačité. P. S. Skutečnými papeži téhle série jsou skvostné figury kardinálů Voiella a Gutierréze. P. S. 2: k nejlepším momentům papeže se v myšlenkách pořád (rád) vracím. Proto přidávám. ()
Místy to sice působí jako „jedeme dle zajetého syžetu quality TV za každou cenu“, ale to rozhodně neznamená, že by to bylo na škodu. Ambivalentní postava mladého papeže jakožto echt tmářského katolíka nevěřícího v nic než sebe sama a který své vlastní tápání/hledání skrývá pod rouškou echt tmářského katolictví a mocného nekompromisního starozákonního Boha, jehož lásky jsme nehodni. Pokud si rochníte v machiavelistickém kutí piklů plném dialogových výměn, kdy každá věta je dvojznačná a kdy se pod zdánlivě přátelskými větami o ničem odehrává nevyřčená hmatatelná tenze, ve které má stejnou váhu věta jako mlčení, tak je Mladý papež zcela jistě pro vás. V této poloze totiž exceluje. Problematické jsou zatím občasné WTF pasáže à la CGI klokan, které jsou… Prostě WTF. Také některé postavy příliš šustí papírem, ale výkony to bez výjimky zachraňují. Svébytný Sorrentiniho styl rozpoznáte okamžitě. Občasné náhledy do běžné rutiny života „za klášterními zdmi“ sympaticky civilní, symbolikou (většinou) ne prvoplánové, zdánlivě apolitický papež s jasnou agendou versus politikaření kardinálů skvostně satirické, vypointované přemítání o jsoucnu i Bohu nelaciné, suchý humor trefný, fotbalová Neapol přítomna, podvratné v papežovi jakožto přesném opaku toho současného progresivního, skvělé výkony (korunované duem Jude Law a Silvio Orlando), audiovizuálně vypiplané a dle očekávání nulové, co se dějovosti týká. Tohle je o postavách, nikoli příběhu a zvratech; takový "thriller vnitřní víry". Nedá se však mluvit o vyváženosti zážitku; jsou tu vpravdě božské pasáže stejně jako ty dosti hluché, na kterých je nejlépe poznat, že deset epizod není zcela opodstatněných. To jsou (ne)kvality Mladého papeže v kostce. ()
Má to svoje chyby (občas nuda, niekedy stagnuje tempo a celkovo by som alebo skrátil počet epizód, alebo aspoň ich minutáž), ale po vizuálnej stránke je to neskutočne opulentné (kameraman sa vyložene hrá), kasting je parádny (samozrejme v čele s hustoprísnym Judeom Lawom), scenár sa nebojí kontroverzií a drsností (je tu viacero zabití hriešnikov Bohom) a niektoré nápady sú fakt úžasné a nečakané (klokan). S prižmúrenými očami 4*. A to nie som katolík. ()
Jude Law exceluje jako samolibý, nevypočitatelný, "ďábelský" (ale nic z toho tak úplně...) papež Pius XIII. Velmi alternativní série zobrazuje prazvláštní svět v centru katolické církve tak, že třeba zaujme i ty, kterým je Vatikán ukradený až je irituje (já). Příběh velmi volný, pár dílů slabších a ve výsledku tápu co se mistr snažil vlastně říct, nicméně to táhne jak nevšedností tak herecky, kde baví i řada vedlejších postav v čele s jeho eminencí kardinálem Voiello, audience jsou zpravidla k popukání a otevíračka jedna z nejcoolovějších věcí co jsem za tenhle rok viděl. "I’m the Pope and I’m going to remain Pope until the day I die. Because I’m curious to see how it all turns out." 85% ()
Kdyby se to po pátém dílu nerozplizlo na divný pestrobarevný sliz, tak to Sorentinovi tentokrát sežeru. Chytlavý námět vymyslí každý druhý. Neumí to rozvádět děj a pracovat s postavami, které na dlouho mizí, je to neskutečně repetitivní, rozhodně není důvod, aby to mělo deset hodin, vešlo by se to do rozumně dlouhého filmu. Načančaná ztráta času. ()
Úvodní scéna, kde spatříte obrazárnu, přes jejíž jednotlivá plátna prolétá betlémská hvězda, která se na konci záběru promění v černý meteorit a srazí sochu Jana Pavla II., dává najevo, že tvůrci se s vámi nebudou mazlit a nemůžete čekat korektní a konejšivé dílo. Nečekaně zvolený 47letý kardinál, kterého si vyčerpaná, hluboce polarizovaná konkláve vybrala za nového papeže, se od začátku vymyká zavedeným představám o současném papežství. V určitém smyslu se Lenny podobá moderním islamistům, kteří opovrhují vírou svých rodičů, kterou si spojují se stagnací a postupným úpadkem. Neštítí se používat moderní technologie a chtějí moderní společnost, ovšem pevně spoutanou duchovními principy své víry. Morální normy i životní styl musí být v souladu s přísným výkladem Koránu. Lenny má pocit, že katolicismus je morálně a nábožensky ve stavu úpadku, sám trpí pochybnostmi a pochyby se dají nejlépe zahnat přimknutím k disciplíně a hierarchii. Je zkrátka nutné obnovit staré ctnosti. Lenny nepotřebuje církev masovou a populární, touží ji mít pevnou a odhodlanou. Masová církev je k ničemu, pokud ztratí duši. Papež není od toho, aby ukazoval vlídnou tvář a uklidňoval. Naopak, má znejisťovat, protože ztráta jistot vede k přimknutí k základům víry. V jedné scéně znepokojený vatikánský tajemník argumentuje, že církev chudne a biskupové zůstanou bez prostředků. Tak ať, jako symbol víry si stačíme sami, zní odpověď. Sorrentino podrobuje kritickému zkoumání celou archaickou strukturu katolické církve a funkci papežství coby absulutistické a neomylné instituce, která se může zaštiťovat Boží autoritou - s nepříjemným poznáním, že tuto funkci vykonávají nedokonalí lidé. Lenny v podání Juda Law umí být manipulativní, jízlivý a tvrdý. Režisér ale nechce svého hrdinu představovat jako ďábla v papežově rouše, jen připomíná, že v každém z nás se skrývá kousek temnoty, která se v určitých situacích dere na povrch. Law se ve své životní roli pohybuje s naprostou sebejistotou a nadhledem, evidentně se dobře baví a prezentuje svého papeže jako muže, který se inspiruje chováním a strategií hvězd populární kultury. Kdo se těší na kritické šlehy do známých slabin katolické církve, spolehlivě se dočká, ale to je pouze jedna z četných rovin seriálu. Neuniknete ani typickým Sorrentinovým extravagantním hříčkám, kontrastní práci s hudbou a stylistické manýře. Kouzlo seriálu spočívá v mnohoznačných dialozích a především v kouzelně modelovaných postavách od miniaturních štěků až po tahouny, co málem neslezou ze záběru kamery. Mým osobním favoritem se stal nešťastný kardinál Voiello, který z titulu své funkce čelí jako první důsledkům papežových rozhodnutí. Mladý papež se určitě nedá doporučovat všem na potkání, je to ale originální, a pokud se na ni dokážete naladit, tak i okouzlující podívaná. Jak praví britský literární klasik G. K. Chesterton, Bible nám říká, že máme milovat svého bližního a dokonce i svého nepřítele. Mám velké podezření, že jde o jednu a tutéž osobu. Lenny svým působením v čele církve dává svým ovečkám možnost pochopit tuto moudrost až na dřeň. Celkový dojem: 90 %. () (menej) (viac)
Skvěle satirické drama odehrávající se v netradičním prostředí Vatikánské církve. Sorrentino hned v úvodu sází na symboliku a vizuální stránku. Law je fantastický a jeho Pius XIII se očividně teprve rozehřívá. Těším se co se z toho vyklube... Procítěné vyprávění o životě. Nezáleží na tom jestli jste věřící nebo ne. Cynické výjevy se prolévají s duchovnem přirozeně a vtip spočívá v Sorrentinově uchopení celého příběhu a často i v trefném hudebním doprovodu. Tím, že jde o uzavřenou minisérii se tvůrci nemusí držet zpátky a velice uspokojivě uzavírají vše co chtěli sdělit. Další událost roku, znovu od HBO. ()
Zaujímalo by ma, či "kritici" Mladého pápeža dopozerali samotný seriál až do úplného záveru, alebo ho "súdili" (ako to už u veriacich býva zvykom) a zatratili po vzhliadnutí jednej, dvoch epizód. Môj prvý, pôvodne zverejnený komentár sa hneď v úvode sarkasticky vyjadril k jednému z užívateľov (ktorý má taktiež právo na svoj názor (!), s čím nemám problém - o to tu nejde), ktorý samotný počin označil za rúhanie len preto, lebo sa námetom dotkol svätej inkvizície, či viery ako takej. Nemôžem si pomôcť, ale príde mi to, akoby väčšina hodnotila obal namiesto obsahu. Načo je človeku pekný kabát od Gucci-ho, keď mu je v tom najväčšom mraze aj tak zima? Celkový problém spočíva v tom, že väčšine požieračov všetkého sfilmovaného, akoby ušla pointa či myšlienka samotného tvorcu, ktorý vykreslil cestu k Bohu tým najbizarnejším spôsobom, pričom tí menej všímaví, menej vnímaví, ktorí majú problém čítať medzi riadkami, zavrhli tento projekt ešte skôr, ako sa vôbec presvedčili o čom NAOZAJ JE. Bez ohľadu nato, akú Sorrentino zvolil formu arogancie, sarkazmu či prejavu inteligencie - výsledok je presným opakom čoho sa všetci od úvodu "báli". Takže nabudúce "nesúdiť", kým nepoznáte celú "pravdu", lebo potom sa môžete veľmi rýchlo presvedčiť o starej múdrosti: "že najhoršia smrť, je z vyľakania". ()
Až keď som si pozrela Sorentinovu filmografiu, uvedomila som si, že som nedávno videla jeho Mladosť, a že na mňa obe diela pôsobili rovnako - uvoľňujúco, uhrančivo až meditatívne (a už počas pozerania Mladého pápeža som si všimla, že v ňom bola v snových sekvenciách použitá rovnaká scéna s mokrým/zatopeným námestím ako v Mladosti). Myšlienkovo je tento seriál asi pre každého o inom, ja som dôkaz, že ho môže pozerať aj zarytý ateista. Vizuálne a scénicky je to neuveriteľná žranica, a ešte to má aj skvelý soundtrack. Herci a kulisy vytvárajú úžasnú autenticitu, všetci boli výborní. Okrem toho už len poznamenám, že podľa toho čo som počula v klipoch z nakrúcania si myslím, že český dabing je hádam lepší než originál :-) Chcela som dať 4*, ale za všetky vymaznané detaily si Mladý pápež zaslúži 5. ()
Neveřil jsem, že Bůh se dá natočit. ()
„Ti, kdo věří v Boha, nevěří ničemu.“ Spolu s Horace and Pete pro mě osobně seriál roku. Taky jste si při závěrečném stoupání k nebi vzpomněli na Solaris? ()
A užitečný automaty na kondomy ve Vatikánu už nebudou mít co žrát.... ()
Seriál protikladný ako samotný hlavný hrdina. Ten je zo začiatku nepredvídateľný a neukotvený, nie je žiadnou tendenčnou liberálnou kritikou cirkvi, či konzervatívnym antikristom. Jeho charakter je tajomný ako imidž, ktorý si buduje. Bohužiaľ druhá polovica seriálu opúšťa túto barokovú mystiku a až príliš explicitne všetko vysvetľuje a čo je ešte horšie, ukotvuje hlavného hrdinu do pomerne priamočiareho charakteru. Z jednej z najzaujímavejších a najkonfliktnejších postáv televíznej obrazovky sa stáva sympatický kresťanský Sheldon. ()
Já nevím, co napsat! To se mi nestává. V jednom rozhovoru Sorrentino řekl, že ho katolická církev fascinuje, ale nic o ní neví, proto se rozhodl natočit seriál. Nic proti tomu, taky mě fascinují hvězdy a nic o nich nevím. Ale výsledný seriál dopadl přesně tak, jak musel - jako nevědomá freska. Pár myšlenek by tu bylo a klidně se pod ně podepíšu, protože jsou skutečně křesťanské, ale stejně tápu, co nám chtěl tvůrce skrz deset dílů říci. Neprávem nenáviděná církev optikou nevěřího režiséra. Musím to trochu vstřebat. PS: znám několik kněží, kterým se seriál líbil! ()
Jako v Jiříkovo vidění. Nechutně zábavný, vtipný, nepředvídatelný, originální, cynický, emotivní, depresivní, hypnotivní a mnohoříkající. Fantastickej casting, hudba, režie, kamera, geniální scénář a divine ambivalentní Jude Law. ()
Moc mě to nebavilo. Sem tam zajímavá myšlenka, sem tam originální bonmot, sem tam povedená epizoda, ale chybějící sjednocující silný příběh. V polovině jsem zjistil, že mě vlastně vůbec nezajímá kudy a kam to půjde dál, začalo mě to nudit a posléze otravovat. Nicméně impozantní výprava, zajímavé prostředí a dobří herci. ()
Fantasticky, bravúrne zvládnutá formálna stránka je základným stavebným kameňom tohto výborného seriálu, ktorý ponúkne divákovi veľmi odvážny a inteligentný pohľad do zákulisia moderného katolicizmu a na náboženské problémy ako také - veľmi podnetné a zaujímavé. K tomu tá geniálna muzika (znelka) zo začiatku každej časti, krásne to k sebe pasovalo. Jediné čo mi trochu vadilo bol v niektorých miestach rozvláčny dej, ktorý ma moc nezaujal. Myslím hlavne tú osobnú traumu pápeža ohľadom jeho nezvestných rodičov, prišlo mi to dramaticky až moc nafúknuté a naivné. Keby sa odstránil tento aspekt dejovej linky a venovalo sa tam len náboženskej problematike a tým poriadkom aké robil pápež s kardinálmi, tak by išlo o geniálny seriál. Silný nadpriemer. 85/100 ()
Když jsem postřehl, že ČT bude dávat seriál o fiktivním kontroverzním papeži, znejistěl jsem. Nevěděl jsem příliš, co očekávat, nicméně pokazit by se dalo v tomto případě hodně, ať už nedůstojným zpracováním, nebo nemístnou a třeba až brutální kritikou církve, která s postupem času ve společnosti a médiích přitvrzuje. Mnoha lidem, zejména u nás v ateistickém Česku, leží náboženství a obzvláště církev jako instituce hodně v žaludku a myšlenka rozkladu samotné církve by v mnohých případech jistě vyvolala nemalé vzrušení. Toto se ale nestalo. Sorrentino se zpracování ujal tak, jak se patří. Ano, v některých ohledech se do církve strefuje, ale stále v mantinelech slušnosti, oprávněné kritiky a také často s dávkou černého humoru. Některé věci už možná byly trošku za hranou, jako například vyzvídání zpovědního tajemství s protislužbou nabídnutí kardinálského postu, ale přes to bych se dokázal přenést, když vezmu v potaz celý Sorrentinův seriál jako celek. A to, že papež nevěří v Boha? Mnozí mají neskonalou potřebu tento výrok vytahovat jako hlavní myšlenku z celého seriálu či dokonce jej tučně zvýrazňovat, jaká to je úžasná senzace. Ale no tak... V komentářích se objevil i následující výrok "papež mluví otevřeně o tom, že nevěří v Boha. On totiž skutečným Bohem je" - z takových nesprávných a rádoby znaleckých interpretací je mi až špatně, příště sem radši Malarkey nepiš nic. Takový hloupý komentář může napsat jen někdo, kdo buď seriál nepochopil, nebo ho neviděl celý, což asi bude ten častější případ. Vždyť Lenny Bellardo samozřejmě v Boha věří. Každý ve svém životě někdy zapochybuje, což se ovšem nevyhýbá ani světcům, respektive ti možná pochybují i v častější míře, protože svou víru berou nejvíce upřímně a sebekriticky, nicméně to je na dlouhou debatu. Z toho důvodu pochybuje i Piux XIII., možný budoucí světec, i jemu se to nevyhne. Takže kdo natěšeně hledá něco, co má církev až zničit (byť jen fiktivně na obrazovce či plátně), Il giovane papa si v žádném případě nepouštějte, bude to pro vás fakt ztráta času. Církev totiž není jen kritizovaná, ale na druhou stranu i glorifikovaná a debat o Bohu opravdu není málo. Radši si přečtěte zas nějaké články o zneužívání dětí kdesi daleko s naprosto irelevantními až manipulativními daty, potom se vám udělá lépe... Kdo ovšem hledá opravdu výjimečný projekt, kterého sledování je opravdu velkým zážitkem, narazil na to pravé. Už při úvodních pěti minutách s titulky během prvního dílu jsem byl chycen a věděl jsem, že toto bude pořádně návykové. Výprava prvotřídní, vše vychytané do posledního detailu, soundtrack je také mimořádný, vhodné hudební podkreslení ještě více umocňuje celkový zážitek. Vlastně se dá řici, že Sorrentino zůstal na svém. Poslední film, který jsem od něho viděl a zůstal mi v paměti, je Mládí - také jako zde měl film nádherný vizuál a hudbu, jinými slovy po řemeslné stránce byl film impozantní, jenže nebyl o ničem. A nejen, že neměl děj a sám bych ani nevěděl, jak ho stručně a výstižně popsat v několika větách, navíc celkově působil neskutečně kýčovitě a prázdně - což zrovna nejsou ideální vyhlídky, když máte poté natočit celý seriál o víře. A toho jsem se bál i tady. V Il giovane papa ale Sorrentino překvapuje, respektive konečně tvoří tak, jak jsem si přál - dokonalá řemeslná stránka zůstala, příběh byl dosazen a konečně - kýčovitost zmizela. Výroky, které v každém díle padají, by se daly tesat do kamene, nutí k zamyšlení, ačkoliv někdy znějí absurdně, jsou pravdivé a z mnoha projevů by se dal vypsat celý výčet poselství. A to se netýká jen papeže Pia, nýbrž i ostatních postav, seriál je ve své podstatě neuvěřitelně poetický a inspirující. I mnohé myšlenky, které v průběhu deseti dílů padnou, nejsou ledajaké. O církvi, její vizi a působení, to jsou věci, které opravdu nutí k zamyšlení a lze získat pocit, že na nich něco opravdu bude. To, že církev je z hlediska dlouhého období v úpadku, není žádná novinka. A tady to vypadá, že si Sorrentino vypsal důvody, proč je církev vzhledem k minulosti tolik slabá, co vše to způsobilo a jak by se to dalo teoreticky vyřešit. A to je právě papež Piux XIII., jeho politika, návrat k tajemnu, žádná snaha o to, aby se hrálo o pouhou světskou popularitu. Tato extrémní konzervativnost, kterou vlastně od tohoto seriálu čekal asi málokdo, nese svoje ovoce a možná i v některých trošku vyvolala myšlenku, jaké by to asi bylo mít papeže s takovými názory - a že by to vlastně vůbec nebylo špatné. Strašně by mě zajímalo, jak Sorrentina napadlo natočit takový seriál s tolik konzervativním pojetím církve - a asi bych nešel moc daleko - možná jen prostě vzal obraz současného papeže a udělal z něho absolutní opak (později jsem zjistil, že tomu tak přesně bylo). Žádné liberální a moderní metody, které by mohly upustit od základní nauky a dogmatiky církve, žádné tolerování všeho možného, kvůli čemu se ztratí i ten poslední respekt k církvi, žádné vystupování stylem popové star a vyjadřování se co nejvíce populisticky a přívětivě k masám, nejlépe těm ateistickým či jiného vyznání, protože těch je přece nejvíce. Kvantita je přeci to hlavní. Tady je to bráno za úplně druhý konec a mnohý divák najednou zjišťuje, že by to vůbec nebylo špatné. Seriál ale netvoří jen sám papež, ale i ostatní postavy, které jsou také moc zajímavé a až do posledních dílů mají svá tajemství, která by člověk na první pohled opravdu nepoznal (možná až s výjimkou Dussoliera, tam bylo hned jasné, že něco bude v nepořádku). A navíc se mi moc zamlouvala ta různorodost - jednotlivé díly v sobě obsahovaly něco od každého - hluboké filozofické myšlenky, náboženskou mystiku, lidské intriky, věci pragmatického charakteru, velmi zdařilý humor i Voiellovu SSC Neapol. Seriál si zachoval i ono tajemno díky tomu, že Voiello neprozradil konečné řešení Pettolovy otázky. Celkově si nepamatuji, že bych se někdy tolik těšil na zhlédnutí dalšího dílu a že bych si to následně tolik užil. () (menej) (viac)