Réžia:
Josh MondScenár:
Josh MondKamera:
Mátyás ErdélyHudba:
Kid CudiHrajú:
Christopher Abbott, Cynthia Nixon, Kid Cudi, Ron Livingston, Makenzie Leigh, David Call, Jeanette Dilone, Rosemary Howard, David Harris, Patrick Murney (viac)Obsahy(2)
Newyorčan James White je ľahkomyseľný dvadsiatnik so sebadeštruktívnymi sklonmi. Povaľač, ktorý napriek svojej inteligencii nie je schopný si udržať prácu. Prežíva na gauči svojej matky Gail, ktorá jeho životný štýl neschvaľuje a naviac bojuje s rakovinou. James rieši situáciu útekom k sexu a drogám až do tej chvíle, kým nezačne byť Gailin stav naozaj vážny a on sa musí postaviť tvárou v tvár realite, ktorú už nemôže len ignorovať. (ASFK)
(viac)Videá (5)
Recenzie (55)
Zrána v baru, dopoledne pro změnu... zase v baru, tedy v gay(sic!) baru, samozřejmě - a máme tu přežívací typ z iGenerace, kolikátý už... Jen další nahlédnutí pod pokličku poločasu rozpadu tradičních hodnot, proto netuším, co mě mělo oslovit na rozvrácené rodině s evidentním pochybením v matčině výchově, to snad všichni víme, máme to denně na očích... a že nakonec hošíček vzbudil nějakou tu lítost, tak to je teda fakt pecka! Když už se chce někdo probírat morálním marastem, který nám zbyl z primární jednotky společnosti, ať tedy předloží relevantní příčinu následků, namísto bezpředmětného rochnění se v důsledcích. Co jako? A že jste to vy, trochu si zavěštím a dodám pointu - sice úplně netuším, jakým směrem se bude nesympatický James ubírat, ale role milujícího otce v pařížském bytě jeho cílem určitě nebude (leda by měla matka hodně vysokou pojistku), je už totiž vcelku neodvratně lapen do osidel svého mizerného životního stylu. Ohledně zpracování - kamera vlezlá až obtěžující a na hudbu si nevzpomínám, takže jasno... a komu že to mělo být dvacet? Ale jděte! Jen Cynthii Nixon se ta rakovina dala skutečně věřit. ()
Reziser Josh Mond mi nehovori nic, a Abbott zase hral hovno -teda pardon, to mi uletelo, chcel som samozrejme napisat, ze sa nedostatocne vlozil do roly a nepresvedcil ma hereckym vykonom. No a pribehovo nic moc, on len lezi a vegetuje na posteli ci gauci ci co to bolo, neudrzi si pracu a je to povalac. K tomu aspon dali tu slusnu liniu s matkou, ale obavam sa, ze ani Cynthia Nixon nebude novodoba Audrey Hepburn a ani Ritka Hayworth, ze jo. Teda nic nepredviedla, hrat podla mna ani nevie. Slusny priemer len za dobre tempo, jakz takz za reziu a dialogy .. no, povedzme zena urovni . 68 % ()
Určitě nedoporučuju nikomu, kdo si prožil nebo prožívá umírání svýho nejbližšího, protože tenhle film tu bolest otevře naplno. Musím říct, že krom absolutního smutku a bezmoci z toho co vidím aniž by člověk viděl jediný pozitivní východisko mě dostal vývoj příběhu, který postupně proměňoval silně nesympatickýho chlapa v člověka, kterýho mě bylo líto a současně jsem ho za jeho peči o matku a boj o vše obdivoval, tohle si nikdo kdo to neprožil asni neumí ani představit, ale film na mě působil, že si to představit umí. Nic z toho by se nekonalo nebýt absolutních hereckých projevů titulních herců, společné scény syna a mámy ke konci vhánějí slzy do očí.......takovou sílu může mít herecký talent. ()
Když vám umírá osoba blízká, není to jednoduché sledovat. Právě s tím se potýká hrdina, který celý život žije s matkou, fláká se, i když by měl na víc. Jednoduše ale není schopen najít tu správnou cestu. Dobře zahráno, s celkem silnou depresí, ale tak nějak máte clu dobu pocit, že tohle může život přinést. ()
James White má na víc než na klasický cancer-plot, ačkoli i ten ovládá s bravurou a v druhé polovině jím otevírá záběr i pro druhého člověka, skrze což demonstruje svou coming-of-age proměnu. Bezchybným tahem bylo zlanaření kameramana Saulova syna, který formálně zpracovává podobnou psychologii protagonisty, tedy uzavření se před světem, který je pro něj příliš hostilním, nepochopitelným a opovrženíhodným. Což je asi docela depresivní, kdy jeden z těch filmů se odehrává v Osvětimi a druhý v současném New Yorském Upper Eastu. Klíčová je pro to úvodní scéna, ve který se vyřízený James motá po klubu, kde se snaží překrýt agresivní rap sluchátky, ve kterých mu prozpěvuje Ray Charles, nicméně jakkoli v tom na chvíli najde klid, rap se začne opět vracet s vyšší intenzitou a přebrat kontrolu. Stejně jako James White, žijící ve světě, hledající klid sám v sobě, neustále pod útokem vlivů vnějšího světa. Tahle realistická verze Henry Chinaskiho pro 21. století bez sympaťáckého bonvivánství, neustále doprovázená únavou, pokašláváním a agresivní apatií si zaslouží více pozornosti. ()
Galéria (26)
Zaujímavosti (3)
- Režisér Josh Mond si pro svůj debut zvolil ryze osobní téma – příběh vlastní matky, která zemřela na rakovinu. Původně měl v úmyslu zpracovat jiné téma, ale nakonec svůj názor změnil. (Zdroj: Artcam)
- Natáčení trvalo 22 dní. Z toho se natáčelo 18 dní v New Yorku a 4 dny v Mexiku. (Karn)
- Tři hlavní postavy produkční společnosti Borderline Films – Antonio Campos, Sean Durkin a Josh Mond – fungují jako kolektiv a s každým novým snímkem si vyměňují role. Mond a Durkin tak produkovali filmy Antonia Campuse Afterschool (2008) a Simon Killer (2012), který spolu s Mondem produkoval Durkinův snímek Martha Marcy May Marlene (2011). U filmu James White se Mond, dlouhodobý producent skupiny, poprvé ujímá režisérské role. (Zdroj: Artcam)
Reklama